Справа № 953/10150/25
н/п 2/953/525/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 лютого 2026 року
Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюка Р.В.,
за участю секретаря судового засідання Панченко Л.В.,
представниці позивача Оганової В.В.,
третьої особи - ОСОБА_1 
розглянув у м. Харкові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 , про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав, передання дитину під опіку та стягнення аліментів на її утримання
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст заявлених вимог
У жовтні 2025 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (далі - Департамент) в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом (з урахуванням уточнення) до ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ), в якому просить ухвалити рішення про відібрання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав. Передати малолітнього ОСОБА_2 під опіку ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ). Стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно.
Позовна заява мотивована таким:
-на обліку Служби у справах дітей по Київському району перебуває малолітній ОСОБА_4 , як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах, у зв`язку з невиконанням матір`ю дитини батьківських обов`язків;
-20.08.2025 до ХРУП № 1 надійшло повідомлення "Виявлена дитина за адресою: АДРЕСА_1 . По прибуттю на місце виклику була виявлена дитина чоловічої статі, на вигляд близько 2-х років. На місці події були встановлені очевидці, які повідомили, що батьки дитини наркозалежні, залишили дитину на сторонню особу, а самі зникли у невідомому напрямку. Стороння особа пізніше теж залишила дитину на вулиці і зникла". Дитина була доставлена каретою швидкої допомоги до Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17";
-орієнтовно через дві години, після виявлення дитини, до ХРУП № 1 звернулась жінка, яка представилась ОСОБА_3 , яка повідомила, що вона є матір`ю дитини, ОСОБА_2 , але жінка не надала документів підтверджуючих свою особу та особу дитини, повідомивши, що документи у неї відсутні;
-мати дитини, ОСОБА_3 , не виконує батьківські обов`язки, не займається вихованням та утриманням дитини, зловживає алкогольними напоями;
-до Служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб, КНП "МКБЛ № 17№ XMP, з проханням повернути дитину на постійне виховання ОСОБА_3 не зверталась;
-рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 270 від 17.09.2025 ОСОБА_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Органом опіки та піклування Мереф`янської міської ради відповідно до рішення № 444/25 від 22.10.2025 над малолітнім ОСОБА_5 встановлена опіка над дитиною та призначено опікуном дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який має зареєстроване місце проживання та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ., одружений, має трьох рідних дітей, працює та має постійний дохід. Члени родини не заперечують проти опіки батьком над малолітнім ОСОБА_5 ;
-ОСОБА_1 перебував на обліку потенційних опікунів у Службі справах дітей та сім 'ї Мереф`янської міської ради як кандидат в опікуни з 18.07.2025, протипоказань для призначення його опікуном немає;
-нормативно обґрунтовує положеннями частин першої, четвертої статті 170 СК України.
Виклад позиції інших учасників справи
Відповідачка правом на подання відзиву на позов чи інших пояснень не скористалась.
ОСОБА_1 у судовому засіданні 10.02.2026 надав усні пояснення щодо суті позовних вимог. Позов підтримав у повному обсязі.
Процесуальні дії у справі
Суд ухвалою від 01.10.2025 відкрив провадження у справі, призначив справу до розгляду, встановив учасникам справи строк для реалізації процесуальних прав.
14.11.2025 від позивача надійшло клопотання про прийняття до розгляду уточненої позовної заяви та залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 . 
Суд ухвалою від 01.12.2025 задовольнив клопотання Департаменту, прийняв заяву про зміну предмету позову до розгляду та вирішив здійснювати його з урахуванням поданої заяви, залучив до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 , запропонував третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та відповідачці подати письмові пояснення по суті справи з урахуванням уточнених позовних вимог, продовжив строк підготовчого провадження.
13.01.2026 до суду від Департаменту надійшли заяви про долучення висновку про доцільність призначення опікуна та заява про закриття підготовчого провадження.
Суд ухвалою від 13.01.2026 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10.02.2026.
У судове засідання 10.02.2026 з`явились представник позивача та третя особа. Відповідачка у судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином шляхом надсилання судової кореспонденції щодо проведення підготовчого засідання, судового розгляду та копії позову. Судова кореспонденція повернулась до суду з відміткою: "адресат відсутній", що згідно зі ст. 128, 272 ЦПК України та усталеною практикою Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 753/114/22) вважається належним повідомленням. Також суд вживав додаткових заходів повідомлення відповідачки шляхом розміщення оголошення про виклик особи до суду на офіційному веб-сайті суду. Жодних заяв та клопотань щодо неможливості участі та розгляду справи не подала.
Представниця позивача та третя особа вважали за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність відповідачки, яка належним чином повідомлений.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (частина перша статті 223 ЦПК України).
Суд, враховуючи належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання, думку представниці позивача та третьої особи, дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України.
У судовому засіданні представниця позивача підтримала вимоги позовної заяви та просила її задовольнити. ОСОБА_1 у судовому засіданні повідомив, що має сім`ю (дружина та троє власних дітей). Пройшов процедури передбачені законодавством для здійснення опіки і за їх результатом визнаний таким, що може бути опікуном. Також повідомив, що під час проходження відповідних процедур довідався, що його покійний батько та дід дитини, ОСОБА_2 , були родичами (двоюрідними чи троюрідними братами), однак відповідні докази відсутні. Пояснив, що дитини, ОСОБА_2 , перебуває у його сім`ї з жовтня 2025 року. Дружина та рідні діти позитивно ставляться до прийняття хлопчика в сім`ю та гарно до нього ставляться. Хлопчик адаптувався та почав розкриватись. Вказав, що розуміє відповідальність пов`язану з опікунством дитини.
Фактичні обставини, встановлені судом
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_2 , про що 21.09.2022 складено актовий запис № 833 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21.09.2022. Батьками дитини вказані: ОСОБА_6 (батько), ОСОБА_3 (мати).
Указана обставина також підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України № 00036918501 від 21.09.2022. Згідно з вказаною копією витягу вказано, що відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України.
Відповідно до копії довідки № 6327-5002155610 від 21.09.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про законного представника - ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання / перебування: АДРЕСА_4 .
Згідно з копією акту органу поліції та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 20.08.2025 інспектор Чорнобай В.О., у присутності особи, яка знайшла дитину, ОСОБА_7 , працівника закладу охорони здоров`я, склали акт про те, що 20.08.2025 о 17:49 год. була виявлена дитина чоловічої статті на вулиці за адресою: АДРЕСА_1 . Стан здоров`я дитини під час виявлення - зовнішньо здорова. Дитина маленька надати інформацію про себе не може.
КНП "Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17" листом від 21.08.2025 № 1141 повідомила Службу у справах дітей по Київському району, що 20.08.2025 до лікувального закладу на підставі акту було доставлено дитину. Документів при дитині не виявлено.
28.08.2025 КНП "Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17" листом № 1174 повідомила Службу у справах дітей по Київському району, що 22.08.2025 до приймальні директора надійшов телефонний дзвінок від жінки, яка представилась матір`ю дитини. Жінці було пояснено, що відомості про стан дитини у телефонному режимі не надаються, відвідування дитини можливе лише за наявності письмового дозволу. Стосовно отримання інформації вона може звернутися до лікуючого лікаря, за наявності документів на дитину. Станом на момент повідомлення, до адміністрації лікувального закладу або до педіатричного відділення ніхто не звертався ні особисто, ні в телефонному режимі.
Відповідно до копії пояснень ОСОБА_3 (адресовані Службі у справі дітей) від 29.08.2025 остання вказала, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Власні документи та документи віддала за розрахунок в таксі. Після смерті свого батька виїхала з дитиною до біологічного батька, де проживала з дитиною протягом півроку. Потім знайомі привели до ОСОБА_8 , який надав житло їй та дитині. 21.08.2025 пішла на роботу. Дитину залишила на ОСОБА_9 . Додому повернулась близько 17:00 год., дитини не було. Від ОСОБА_9 довідалась, що дитину забрала швидка. Працівники поліції повідомили де знаходиться дитина і як її можна забрати. Жодних дій по поверненню дитини не вчиняла. Вказала, що має намір звернутись до ЦНАПу для відновлення документів та забрати дитину.
Згідно з копією акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину від 01.09.2025 склали його про те, що 01.09.2025 о 12:00 год. виявлена покинута дитина чоловічої статті,  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В інших відомостях про матір вказано, що до лікувального закладу матір не з`явилась. 22.08.2025 зателефонувала до приймальні, де їй було пояснено алгоритм можливості відвідування та направлено до Служби у справах дітей, однак більше мати дитини не з`являлась, долею дитини не цікавилась.
Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради від 16.09.2025 № 19 ухвалено вважати за доцільне відібрання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері, ОСОБА_3 , без позбавлення батьківських прав. Доручити Службі у справах дітей подати відповідний позов до суду.
17.09.2025 Департамент Служб у справах дітей рішенням № 270, зокрема, надав статус дитини, позбавленої батьківського піклування, згідно з додатком 2, відповідно до якого таким є ОСОБА_2 .
Відповідно до висновку про доцільність встановлення опіки та відповідність її інтересам дитини, позбавленої батьківського піклування Служби у справах дітей та сім`ї від 21.10.2025 № 01-38/956 вказала, що вважає доцільним та відповідаючим інтересам дитини встановлення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування, ОСОБА_2 та призначення його опікуном ОСОБА_1 .
Згідно з вказаним висновком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має зареєстроване місце проживання та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з дружиною ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трьома власними дітьми: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та дитиною, позбавленою батьківського піклування, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 10.10.2025 року тимчасово влаштований в його родину на підставі наказу служби у справах дітей по Київському району м. Харкова від 09.10.2025 № 11. ОСОБА_1 належить будинок за адресою: АДРЕСА_2 (на підставі договору купівлі-продажу Р-№ 650 від 27.08.2020 року). Помешкання складається з семи житлових кімнат, кухні, трьох санвузлів, коридору, загальна площа приблизно 220 кв.м., житлова - 170 кв.м. Будинок газифікований, електрифікований, водопостачання та водовідведення в наявності (акт обстеження умов проживання від 07.10.2025 року, складений представниками Служби у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради). У дитини є спальне місце, комод для речей, місця для ігор, одяг та взуття за сезоном. ОСОБА_1 добре усвідомлює власну відповідальність за життя та здоров`я малолітньої дитини. Згідно з висновком про стан здоров`я заявника від 02.06.2025 року, ОСОБА_1 може виконувати обов`язки опікуна, на наркологічному обліку не перебуває, психіатричних та медичних протипоказань, які б перешкоджали виконанню обов`язків опікуна, не виявлено. За обліками МВС на території України станом на 30.05.2025 до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. ОСОБА_1 - ФОП, згідно з податкової декларації за 2024 рік, має дохід 5 113 895,70 грн. ОСОБА_1 з 18.07.2025 року перебуває на обліку потенційних опікунів, піклувальників у Службі у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради за № 2044-60. З правами та обов`язками опікуна ОСОБА_1 ознайомлений.
22.10.2025 Орган опіки та піклування Мереф`янської міської ради рішенням № 444/25 ухвалив встановити опіку над дитиною, позбавленою батьківського піклування, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити ОСОБА_1 опікуном над дитиною. Визначено обов`язки опікуна та порядок забезпечення прав дитини.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Між сторонам існують правовідносини, що стосуються дотримання прав дитини, її безпечних умов проживання. Спір у справі стосується забезпечення прав дитини.
Щодо відібрання дитини у матері
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України).
Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право
і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").
У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Згідно з частинами першою - четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
У частині першій статті 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.
У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.
У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав (частина друга статті 170 СК України).
ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення у справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України").
Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц.
Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
Відповідно до статті 8 цієї Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.
На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.
У справі, яка розглядається суд встановив таке:
-ОСОБА_2 є малолітньою дитино - ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто хлопчику менше чотирьох років, а на момент події не виповнилось трьох;
-20.08.2025 ОСОБА_3 залишила свою малолітню дитину. При цьому ні з її копії письмових пояснень, ні з інших доказів у справі обставин того, що дитину було залишено на близьку людину, відповідальну особу тощо встановити неможливо. Навпаки, з`ясовано, що дитина була залишена без належного догляду, оскільки була виявлена покинутою за повідомлення до поліції;
-ОСОБА_2 було виявлено на вулиці без матері, що підтверджується копією акту від 20.08.2025;
-після передання дитини до лікарні матір не проявила жодного належного реагування, зокрема, з`явитись до лікарні, виконати необхідні дії для повернення дитини тощо. Докази зворотного у матеріалах справи відсутні, натомість згідно з листами закладу охорони здоров`я встановлено, що матір (за повідомленням особи, яка телефонувала) здійснила лише телефонний дзвінок, інших дій не вчиняла і не з`являлась.
Наведені обставини вказують, що матір дитини фактично ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання та забезпечення прав дитини, жорстоко поводиться з дитиною (залишила дворічного хлопчика без належного нагляду та догляду), що відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 164 та частини першої статті 170 СК України є підставою для ухвалення рішення про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав. А тому суд, враховуючи якнайкращі інтереси дитини, які превалюють над будь-якими іншими обставинами, зокрема, правами батьків, у цьому випадку матері, яка не забезпечила належні умови утримання дитини, вважає, що позовні вимоги в частині відібрання дитини підлягають задоволенню.
При цьому суд також враховує ту обставину, що жодного разу протягом судового розгляду мати дитини не з`явилась до суду та не повідомила про своє ставлення до дитини, до своїх обов`язків та прав на дитину, що додатково вказує на нехтуванням своїми обов`язками стосовно малолітньої дитини.
Щодо передання дитини під опіку
Так, положеннями частин першої, другої статті 170 СК України передбачено, що у разі відібрання дитина вона передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.
За обставинами цієї справи встановлено, що дитина стосовно якої розглядається питання про її відібрання у матері є маленьким хлопчиком, на момент розгляду якому не виповнилось чотирьох років, тобто він потребує стороннього догляду та опіки, оскільки, в силу свого віку не здатний самостійно доглядати за собою. Так, хлопчина було передано до закладу охорони здоров`я, а після цього Службою у справах дітей вирішувалось питання щодо його влаштування та забезпечення йому належних умов до існування.
Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини визначається Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини (далі - Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866.
Відповідно до пункту 35 Порядку після встановлення статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної в місті (у разі утворення), селищної, сільської ради за місцем походження такої дитини вживає вичерпних заходів до влаштування її в сім`ю громадян України (усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу).
У разі коли заявники, які бажають взяти дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, під опіку, піклування, не є родичами дитини або бажають утворити прийомну сім`ю або дитячий будинок сімейного типу, служба у справах дітей протягом п`яти робочих днів після проведення перевірки документів, зазначених у пунктах 40 і 40-1 цього Порядку, поданих разом з електронною заявою або заявою у паперовій формі, у разі відповідності їх законодавству (пункт 41-1 Порядку).
Згідно з пунктом 42 Порядку опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення), селищної, сільської ради за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, висновку про доцільність (недоцільність) встановлення опіки, піклування та відповідність такої опіки, піклування інтересам дитини, складеного службою у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини, або судом. Опікуном, піклувальником призначається переважно особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Ознайомлення потенційних опікунів, піклувальників з інформацією про дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та видачу їм направлення для знайомства з дитиною здійснюють служби у справах дітей обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (військових адміністрацій), районних у м. Києві держадміністрацій, міських, районних у містах (у разі утворення), селищних, сільських рад за місцем первинного обліку дитини та Державна служба у справах дітей.
З аналізу наведених положень вбачається, що над дитиною, позбавленою батьківського піклування, призначається опікуном, піклувальником переважно особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним. Водночас указані положення не виключають та передбачають можливість призначення такого і з числа бажаючих осіб, які відповідають передбаченим вимогам.
За обставинами цієї справи, малолітні ОСОБА_2 був відразу переданий (фактично відібраний відповідно до частини другої статті 170 СК України) до закладу охорони здоров`я, а на момент розгляду справи по суті фактично переданий під опіку ОСОБА_1 у порядку, передбаченому пунктами 35, 37,39, 41, 42, 43 Порядку.
З наданого суду висновку про доцільність встановлення опіки та відповідність її інтересам дитини, позбавленої батьківського піклування Служби у справах дітей та сім`ї від 21.10.2025 № 01-38/956 вбачається, що уповноважений орган вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини встановлення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування, ОСОБА_2 та призначення його опікуном ОСОБА_1 . Останнього перевірено на відповідність бути опікуном.
Так, 22.10.2025 Орган опіки та піклування Мереф`янської міської ради рішенням № 444/25 ухвалив встановити опіку над дитиною, позбавленою батьківського піклування, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити ОСОБА_1 опікуном над дитиною. Тобто фактично вказане питання було урегульовано відповідними соціальними службами.
У судовому засіданні ОСОБА_1 також підтвердив намір та бажання здійснювати опіку над ОСОБА_2 . Вказав, що розуміє пов`язану з цим відповідальність та обов`язками.
За таких обставин, суд погоджується з вимогою позивача про передання дитини під опіку ОСОБА_1 , що відповідає висновку Служби у справах дітей та сім`ї та, на переконання суд, відповідатиме якнайкращим інтересам дитини (дані щодо ОСОБА_1 зібрані Службою вказують, що його сім`я є благополучною, стан здоров`я та матеріально достатку дає можливість опікуватись дитиною), а тому така вимога підлягає задоволенню.
Щодо аліментів
Відповідно до частини четвертої статті 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.
Статтею 180 Сімейного кодексу України, кореспондується обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини другої статті 182 СК України Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (частина п`ята статті 183 СК України).
Позивач заявив до стягнення аліменти у розмірі однієї чверті, заробітку (доходу) платника аліментів (відповідачки), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто в законодавчо гарантованому розмірі, а тому такі вимоги підлягають задоволенню.
Позивач звернувся до суду з позовом 26.09.2025, а тому, за правилами статті 191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Висновки за результатами розгляду заяви
Отже, позовні вимоги Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 , про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав, передання дитини під опіку та стягнення аліментів на її утримання підлягають задоволенню.
Суд зауважує, що відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини (частина третя статті 170 СК України).
Судові витрати
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 та 142 ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог статті 3 Закону України "Про судовий збір" з відповідачки стягуються судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3 633,60 грн.
Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 49, 141, 223, 263 - 265, 354, 355, 430 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позовні вимоги Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 , про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав, передання дитини під опіку та стягнення аліментів на її утримання задовольнити.
2. Відібрати малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від її матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав, та передати дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
3. Встановити опіку над малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити опікуном малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
4. Стягувати із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_2 у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 26.09.2025 та до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання судового рішення в частині відібрання дитини та стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.
Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави 3 633,60 грн судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи 
Позивач: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 55; код ЄДРПОУ 26489104).
Відповідач (боржник): ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; ВПО: АДРЕСА_4 ; код НОМЕР_2 ).
Третя особа:  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; код НОМЕР_3 ).
Повне судове рішення складено та підписано 11.02.2026.

Суддя           Роман ВІТЮК