Дата документу 20.01.2026 Справа № 334/3131/25

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №334/3131/25  Головуючий у 1-й інстанції:Коломаренко К.А. Провадження № 22-ц/807/338/26  Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого,судді-доповідача  суддів:    за участю секретаря  	Подліянової Г.С., Кухаря С.В.,  Онищенка Е.А.,  Волчанової І.М.,  	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про захист прав споживача, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, який було уточнено 03.06.2025 року до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про захист прав споживача, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначила, що вона з 03.09.2015 року зареєстрована та мешкає в будинку по АДРЕСА_1 , також з 11.09.2015 уклала договір з відповідачем на постачання електричної енергії та отримала Акт що схема в будинку відповідає паспортній.
13.01.2020 з ініціативи позивача відповідачем проведена технічна перевірка за вищезазначеною адресою, порушень не виявлено.
25.02.2021 була проведена технічна перевірка виявлено самовільне підключення складено акт про технічну перевірку, контрольний огляд, а також усунено самовільне підключення і складено акт про порушення №10001689 від 25.02.2021. В акті про порушення зазначено, що перевіркою встановлено, що позивач за адресою АДРЕСА_1 порушив п.п.20 п.5.5.5 та п.2.3.4 ПРРЕЕ, здійснив самовільне підключення електропроводки до електромережі відповідача з порушенням схеми обліку. Самовільне підключення було виконано в гофрі, після чого уходить в стіну житлового будинку. Порушення було неможливо виявити під час контрольного огляду. 
Надалі у п.2 Акту-порушення зазначено: «місце, кількість та тавро встановлених пломб (індикаторів) згідно з актом про збереження пломб та/або актом про пломбування, їх стан: 20092925 - не порушено; 13121788 – не порушено». На думку позивача цілісність пломб свідчить про те, що з її боку не було вчинено жодних втручань до пристроїв та місць вузла обліку відповідача. 
02.04.205 позивач отримала рахунок і лист із найменуванням «Попередження по Акту №10001689 від 25.02.2021», в якому було зазначено, що під час судового розгляду Ленінським районним судом м. Запоріжжя за її позовом не було встановлено порушень з боку ПАТ «Запоріжжяобленерго» у порядку складання акту про порушення ПРРРЕЕ, а розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, складений 26.10.2021, відповідає вимогам, та запропоновано в 10-денний строк із моменту його отримання сплатити заборгованість відповідно до Акта №10001689 від 25.02.2021, а вразі несплати – попереджено про відключення електроустановки в її помешканні за адресою АДРЕСА_1 – без додаткового попередження. Вказаний лист, на думку позивача, не відповідає вимогам наказу Міністерства юстиції України №1000/5. 04.04.2025 позивач направила письмову скаргу на вказане попередження до ПАТ «Запоріжжяобленерго», 08.04.2025 зателефонувала за номером, вказаним в попередженні, проте їй відмовились надавати будь-яку інформацію. Не погоджуючись з діями відповідача, 08.04.2025 позивач звернулась зі скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Незважаючи на скаргу, відповідач 09.04.2025 повторно направило лист з вимогою сплатити 13 793,21 грн у 10-денний строк, з попередженням про відключення споживання з 22.04.2025 без додаткового повідомлення. З метою недопущення незаконного відключення електроенергії ОСОБА_1 звернулась до суду для захисту своїх прав як споживача.
22.04.2025 відповідач відключив будинок по АДРЕСА_1 від електропостачання, при цьому рішення суду, яке б підтверджувало наявність боргу позивача, відсутнє. Залишившись без електропостачання, 23.04.2025 син позивача – ОСОБА_2 звернувся з заявою про реструктуризацію неіснуючої заборгованості та сплатити заборгованість, а також вартість повторного підключення будинку.
Посилаючись на те, що Акт про порушення №10001689 від 25.02.2021 лише фіксує факт виявлення порушення, не встановлюючи для споживача жодних зобов`язань, тобто заборгованість позивача перед відповідачем відсутня, рішення суду про стягнення відповідної заборгованості відсутнє, вважає дії відповідача незаконними, просить позов задовольнити, а саме: 
1) визнати протиправними дії ПАТ «Запоріжжяобленерго» щодо складання попередження від 09.04.2025 року №055-55.43/428 про відключення електропостачання будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Акта №10001689 від 25.02.2021 та рахунку за безоблікове споживання (по акту) від 25.02.2021 року на суму 18 793,21 грн. (зі спливом строку спеціальної позовної давності), без відповідного рішення суду;
2) визнати незаконними дії ПАТ «Запоріжжяобленерго» щодо відключення електроустановки будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Акта №10001689 від 25.02.2021 та рахунку за безоблікове споживання (по акту) від 25.02.2021 року на суму 18 793,21 грн. (зі спливом строку спеціальної позовної давності), без відповідного рішення суду.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2025 року у задоволені позову відмовлено у повному обсязі. 

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. 

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв об`єктивному та неупередженому її розгляду, не взяв до уваги, що акт про порушення № 10001689 від 25.02.2021 лише фіксує факт виявленого порушення, не встановлюючи для споживча жодних зобов`язань, тому відповідач не мав законних підстав направляти позивачу попередження про відключення будинку від електропостачання згідно цього акту. Позивач незаконно відключив будинок від електропостачання без рішення суду на підставі п. 7.5 ПРРЕЕ. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції не врахував судову практику проігнорував висновки Великої Палати Верховного суду у справі № 522/12901/17-ц від 06.02.2019 року де зазначено, що акт про порушення є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання ПРРЕЕ, є різновідом претензії та сам по собі не встановлює для споживача будь-яких обов`язків. Суд першої інстанції не звернув уваги, що доказів того чи мало місце необліковане споживання електроенергії, та відповідно мало місце факт крадіжки електроенергії відповідачем не було надано та в матеріалах справи такі докази відсутні. Суд дійшов до помилкового висновку щодо заявленої позивачем строку спеціальної позовної давності. 

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу АТ «Запоріжжяобленерго» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем належними та допустимими доказами своїх позовних вимог про захист прав споживача, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, які ґрунтуються лише на припущеннях останньої. Будь-яких доказів щодо факту відсутності соєї вини та протиправності дій відповідача суду не було надано, як і належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заподіяння позивачем шкоди.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного. 

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншою(ми) ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до положень статті 4 Закону України « Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії проводять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів, дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів (частина 3 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії).

Учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом (частина 1 статті 77 Закону України « Про ринок електричної енергії). 

У пункті 4 частини 2 статті 77 Закону України « Про ринок електричної енергії» зазначено, що правопорушеннями на ринку електричної енергії є крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; а у разі їх порушення несе відповідальність згідно з законодавством України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 і на її ім`я був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14 березня 2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ).

У відповідності до п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач електричної енергії зобов`язаний:
- користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів);
- дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів;
- забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України;
- забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акту про пломбування;
- невідкладно повідомляти оператора системи та постачальника послуг комерційного обліку про недоліки в роботі засобу вимірювання;
- узгоджувати з оператором системи нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності;
- забезпечувати доступ представникам оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до об`єкта споживача для проведення технічної перевірки засобу комерційного обліку (засобів вимірювальної техніки), електроустановок та електропроводки, вимірювання показників якості електричної енергії, контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання електричної енергії споживачу (субспоживачу) відповідно до встановленого цими Правилами порядку та виконувати їх обґрунтовані письмові вимоги щодо усунення виявлених порушень, якщо це обумовлено умовами договору;
- забезпечити безперешкодний доступ представникам постачальника послуг комерційного обліку, електропостачальника та/або оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживача, для візуального або автоматизованого зняття показів розрахункових засобів комерційного обліку;
- своєчасно вживати відповідних заходів для усунення виявлених порушень;
- не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача;
- утримувати власні мережі у стані, що відповідає вимогам нормативних документів;
- у разі перешкоджання у доступі до електроустановок споживача уповноважених представників відповідних органів виконавчої влади (у межах їх повноважень, визначених нормативно-правовими актами), уповноважених представників електропостачальника - до вузла вимірювання та/або оператора системи - до ділянки електромережі від межі балансової належності до вузла вимірювання (включно) такий споживач та/або посадові особи такого споживача несуть відповідальність відповідно до законодавства України.

Споживач несе відповідальність згідно з діючим законодавством за порушення вищевказаних Правил.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5.1.1. ПРРЕЕ оператор системи має право проводити (за пред`явленням представником службового посвідчення) обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами вимірювання та інших порушень, що викликають неправильне вимірювання обсягів споживання електричної енергії.

Відповідно до п. 8.2.5 ПРРЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень ПРРЕЕ, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення, згідно з формою, наведеною в додатку 9 до цих Правил.

Акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень.

Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.

Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи).

До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в цьому акті.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 25 лютого 2021 року представниками ОСР було проведено технічну перевірку електроустановки за адресою: АДРЕСА_1 . Під час перевірки було встановлено порушення ПРРЕЕ, а саме п. п. 20 п.5.5.5 п. 2.3.4 , здійснив самовільне підключення електропроводки до електромережі ПАТ «Запоріжжяобленерго» з порушенням схеми обліку. Самовільне підключення електропроводки до електромережі ПАТ «Запоріжжяолбленерго» з порушенням схеми обліку. Самовільне підключення було виконано в гофрі, після чого уходять в стінку житлового будинку. Порушення неможливо було виконати під час контрольного огляду. Порушення було продемостровано споживачу. 

За фактом виявленого порушення було складено Акт про порушення ПРРЕЕ № 10001689 від 25.02.2021 року.

В п. 11 Акту про порушення споживача було запрошено на комісію з розгляду актів
про порушення, яке відбулось 22.03.2021 року.

22.03.2021 року проведено засідання комісії з розгляду актів про порушення за участю позивача ОСОБА_1 . За результатом засідання комісії з розгляду актів складено протокол № 212 від 22.03.2021 року, відповідно до якого прийнято рішення виконати розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії по Акту про порушення за період з 25.02.2020 року по 25.02.2021 року, обсягом 12173 кВт/год на суму 35874,58 грн.

Позивачем ОСОБА_1 були здійснені частково оплати по Акту про порушення № 10001689 загальною сумою 5000,00 грн, дати оплат — за період з 19.04.2021 року по 06.09.2021 рік.

Не погодившись із діями АТ «Запоріжжяобленерго», позивач звернулась до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) зі скаргою. За результатом розгляду скарги, листом НКРЕКП від 04.10.2021 року № 7036/20.8/8-21 АТ «Запоріжжяобленерго» зобов`язано було привести свої дії по відношенню до споживача у відповідність до вимог законодавства шляхом здійснення перерахунку обсягу та вартості необлікованої електричної енергії по Акту з урахуванням сили струму 11 А.

Так, 26.10.2021 року проведене повторне засідання комісії з розгляду Актів про порушення за участю позивача. За результатом засідання комісії складено протокол № 340 від 26.10.2021 року, відповідно до якого прийнято рішення виконати розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії по Акту про порушення за період з 25.02.2020 року по 25.02.2021 рік з урахуванням сили струму 11А. Кількість необлікованої електричної енергії складає 6377 кВт/год на суму 18793,21 грн.

Отже, АТ «Запоріжжяобленерго» привело свої дії по відношенню до позивача у відповідність до вимог законодавства та вищезазначеного листа.

З урахуванням раніше сплачених коштів в розмірі 5000,00 грн за необліковану електричну енергію, зарахованих в погашення боргу по Акту про порушення, до сплати сума по Акту про порушення на 26.10.2021 року складала 13793,21 грн.

Згідно з п. 8.2.7 ПРРЕЕ, позивач повинна були оплатити розрахункові документи за необліковану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка.

Не погодившись з актом про порушення та протокольним рішенням комісії про нарахування вартості необлікованої електроенергії, позивачем ОСОБА_1 було подано до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя позов до АТ «Запоріжжяобленерго» з наступними вимогами: визнати неправомірними дії АТ«Запоріжжяобленерго» зі складання 25 лютого 2021 року акта № 10001689 про порушення; визнати недоведеним факт порушення ОСОБА_1 у вигляді самовільного підключення електропроводки до електромережі ПАТ «Запоріжжяобленерго»; визнати недійсним акт № 10001689 від 25 лютого 2021 року про порушення; визнати протоколи засідання комісії з розгляду акту про порушення ПРРЕЕ № 212 від 22 березня 2021 року та від 26 жовтня 2021 року № 340 такими, що ухвалені на підставі недійсного акту про порушення.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2023 року по справі № 334/9429/21 у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Запоріжжяобленерго» відмовлено у повному обсязі, при цьому, встановлено, що під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження порушення АТ «Запоріжжяобленерго» порядку складання акту про порушення ПРРЕЕ № 10001689 від 25.02.2021 року, розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення ПРРЕЕ, затверджений 26.10.2021 року, відповідає вимогам Правил.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 28.03.2023 року рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2023 року у справі № 334/9429/21 залишено без змін.

При цьому, колегія суддів за результатом дослідження акта про порушення ПРРЕЕ №10001689 від 25.02.2021 року та протокольного рішення комісії від 26.10.2021 року дійшла наступних висновків:
«Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що не було встановлено факту неправомірних дій ПАТ «Запоріжжяобленерго» під час проведеної перевірки дотримання ПРРЕЕ споживачем ОСОБА_1 , під час якого було виявлене порушення та складено Акт про порушення № 10001689 від 25.02.2021 року працівники ПАТ «Запоріжжяобленерго» діяли правомірно в межах закону та наданих їм повноважень у відповідності до вищенаведеного п. 8.2.5. ПРРЕЕ.
Наявність у зазначених актах неточностей або відсутність деяких відомостей, не тягне недійсність зазначених актів, а лише може впливати на можливість їх використання для подальшого вирішення питання про наслідки наявності самовільного підключення.
Ані при розгляді справи у суді першої інстанції, ані при апеляційному розгляді, позивач не заперечувала факт наявності поза облікової мережі та факт виявлення її відповідачем. Будь-яких допустимих доказів щодо факту відсутності своєї вини та протиправності дій відповідача суду не було надано».

На підставі вищезазначених обставин, Запорізький апеляційний суд у справі № 334/9429/21 дійшов висновку про дійсність акта про порушення №10001689 від 25.02.2021 року та правомірність нарахування недоврахованої електричної енергії у розмірі 18793,21грн, що має преюдиціальне значення в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України (обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом).

Постанова Запорізького апеляційного суду по справі № 334/9429/21 (№ 22-ц/807/804/23) набула законної сили в день її проголошення, а саме, 28.03.2023 року.

П.п. 20 п. 5.5.5. ПРРЕЕ передбачено, що Споживач електричної енергії зобов`язаний не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

Відповідно до п. 7.5 ПРРЕЕ передбачено, що припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі: несплати вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення споживачем цих Правил, визначеної відповідно до законодавства (за умови прийняття судом рішення щодо споживання споживачем необлікованої електричної енергії на користь оператора системи).

Враховуючи преюдиціальність вищезазначених висновків суду про дійсність акта про прушення № 10001689 від 25.02.2021 року та правомірність нарахування недоврахованої електричної енергії у розмірі 18793,21 грн, відповідно до п. 7.5 ПРРЕЕ оператор системи має право на відключення електроустановки споживача у випадку несплати вартості необлікованої електричної енергії згідно з виданим рахунком, термін оплати якого становить 30 днів, який встановлено п. 8.2.7 ПРРЕЕ.

Отже, заявляючи про відсутність підстав для відключення, позивачем повністю ігнорується наявність судового рішення по справі № 334/9429/21, яке прийнято за результатом оскарження споживачем факту порушення, зафіксованого вищезазначеним актом. Дійсність акта про порушення та правомірність нарахування недорахованої електричної енергії зобов`язує позивача до належного виконання взятого на себе договірного зобов`язання з оплати вартості недоврахованої електричної енергії за допущене порушення ПРРЕЕ, що виразилося у самовільному підключення електропроводки поза розрахунковим засобом обліку та яке вже в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Подібних висновків у аналогічній ситуації дійшов Верховний суд у постанові від 25.02.2021 року по справі № 908/444/20, а саме, зазначив про правомірність відключення оператором системи електроустановки споживача, за умови наявності преюдиціальних висновків суду про дійсність акта про порушення ПРРЕЕ та правомірне нарахування недорахованої електричної енергії, яка на день відключення не була сплачена.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

П.п. 4 п. 5.5.5 ПРРЕЕ зазначено, що Споживач електричної енергії зобов`язаний здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Суд першої інстанції врахував вищезазначені обставини і прийшов до вірного висновку, що в АТ «Запоріжжяобленерго» були наявні підстави для відключення електроустановки позивача відповідно до п. 7.5 ПРРЕЕ на підставі дійсного Акта про порушення ПРРЕЕ, що встановлено рішенням суду у справі № 334/9429/21, яке набуло законної сили.

Так, 01.04.2025 року позивачу було направлено попередження про відключення (копія міститься у матеріалах справи, надана позивачем), що підтверджується реєстром відправки від 01.04.2025 року. Позивач зазначене попередження про відключення отримала, про що зазначає і не заперечує у позовній заяві.

10.04.2025 року АТ «Запоріжжяобленерго» направило позивачу повторно оновлене попередження про відключення електричної енергії (копія міститься у матеріалах справи, надана позивачем), позивач отримала дане попередження про відключення 16.04.2025 року, про що зазначає та не заперечує у позовній заяві.

22.04.2025 року було здійснено відключення електроустановки будинку позивача за
адресою: АДРЕСА_1 .

30.04.2025 року електропостачання позивачу за адресою: 
АДРЕСА_1 , було відновлено, що підтверджується роздруківкою з особового рахунку, вкладка -«Завдання» (міститься у матеріалах справи).

Отже, дії ОСР щодо відключення електроустановки за несплату вартості необлікованої електричної енергії на підставі рішення суду, якими встановлено факт безоблікового споживання електричної енергії та дійсність Акта про порушення, повністю відповідає вимогам п. 7.5 ПРРЕЕ.

Як встановлено, що 22.04.2025 року АТ «Запоріжжяобленерго» здійснило відключення електроустановки позивача за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з журналу нарядів, з якого вбачається, що було визвано наряд та здійснено відключення електроустановки за зазначеною адресою згідно з рішенням суду, копія витягу з журналу міститься у матеріалах справи.

Також встановлено, що на час фіксації порушення, зазначеного в Акті про порушення ПРРЕЕ № 10001689 від 25.02.2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 , між АТ «Запоріжжяобленерго» та позивачем договірні відносини були врегульовані з 01.01.2019 року публічним договором споживача (побутового) про надання послуг з розподілу електричної енергії.

З 23.04.2025 року по вищевказаній адресі переукладено договір споживача (побутового) про надання послуг з розподілу електричної енергії на ім`я – ОСОБА_2 , який є власником житлового будинку за адресою: 
АДРЕСА_1 , що підтверджується заявою — приєднання до публічного договору про розподіл від 23.04.25 року, заявою-приєднання до договору про постачання електричної енергії від 23.04.2025 року, паспортом точки розподілу електричної енергії від 23.04.2025 року, роздруківкою з особового рахунку № НОМЕР_1 , витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

23.04.2025 року ОСОБА_2 була надана заява до АТ «Запоріжжяобленерго» про надання дозволу на реструктуризацію боргу по Акту про порушення № 10001689 від 25.02.2021 року в сумі 13793,21 грн терміном на 12 місяців (копія міститься у матеріалах справи), того ж дня ОСОБА_2 сплатив рахунок на повторне підключення електроустановки після відключення в сумі 3299,06 грн. (копія банківської виписки міститься у матеріалах справи).

Також, 23.04.2025 року ОСОБА_2 частково сплатив борг по Акту про порушення в сумі 793,21 грн.

За період з 19.04.2021 року по 06.09.2021 рік позивачкою було сплачено 5000,00 грн боргу по Акту про порушення № 10001689, про що зазначалось вище.

Докази оплати містяться у матеріалах справи (роздруківки з особового рахунку вкладка «Платежі за актами про порушення»).

19.06.2025 року між ОСОБА_2 та АТ «Запоріжжяобленерго» укладений договір реструктуризації, копія міститься у матеріалах справи.

На теперішній час борг по Акту про порушення складає 7800,00 грн (останній платіж був здійснений 06.11.2025 року).

Таким чином, позивач та її син ОСОБА_2 зазначеними діями визнають борг по Акту про порушення № 1001689 та сплачують його у добровільному порядку.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що Акт про порушення складений
25.02.2021 року не має юридичного значення, оскільки строк позовної давності минув не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Частина перша ст. 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною першою статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частини перша статті 264 ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Частина третя статті 264 ЦК України - після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Отже, споживачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 визнали борг по Акту про порушення ПРРЕЕ № 10001689 від 25.02.2021 року шляхом часткової оплати боргу у розмірі 5000 грн. 00 коп. за період з 19.04.2021 року по 06.09.2021 рік (дати здійснених оплат) та частковою оплатою згідно із заявою про реструктуризацію, а саме оплата боргу по Акту про порушення 23.04.2025 року в сумі 793,21 грн, та, у подальшому, здійснюють оплату боргу по Акту про порушення.

Вартість необлікованої електричної енергії по Акту про порушення ПРРЕЕ № 10001689 від 25.02.2021 року в сумі 18793,21 грн (залишок боргу — 7800,00 грн) є видом заборгованості, а не штраф/пеня, як про те зазначає Позивач у апеляційній скарзі. Для звернення до суду щодо стягнення заборгованості по Акту про порушення застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки, тим більш, згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається, оскільки остання оплата боргу по Акту про порушення була здійснена у листопаді 2025 року, отже строк позовної давності переривається та починається заново, як зазначено в ч. 3 ст. 264 ЦК України, час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Отже, АТ «Запоріжжяобленерго» не пропущено строк для звернення до суду.

Також, як вбачається з відзиву на апеляційну скаргу, що 21.04.2025 року позивач звернулась до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до АТ «Запоріжжяобленерго» про зобов`язання вчинити певні дії.

24.04.2025 року Дніпровським районним судом м. Запоріжжя була постановлена ухвала по справі № 334/3131/25, якою залишено позовну заяву ОСОБА_1 без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2025 року було відкрито провадження по справі № 334/3131/25.

Відключення електроустановки за адресою: АДРЕСА_2 , було здійснено 22.04.2025 року відповідно до п. 7.5 ПРРЕЕ на підставі дійсного Акта про порушення, що встановлено рішеннями судів у справі № 334/9429/21, які набули законної сили. 30.04.2025 року було здійснено підключення вищезазначеного об`єкту у зв`язку із частковою оплатою боргу, а також направленням заяви на реструктуризацію боргу по Акту про порушення та оплатою рахунку на повторне підключення. Таким чином, на момент відкриття провадження по справі № 334/3131/25 електроустановка позивача була підключена, позивачем нарахована вартість необлікованої електричної енергії визнається, борг по Акту про порушення добровільно сплачується, послуги з розподілу електричної енергії отримуються позивачем належним чином, отже будь-які права позивача не порушені.

Отже, на момент відкриття судом першої інстанції провадження по справі, постачання електричної енергії позивачу відновлено ще 30.04.2025 року, послуги з розподілу позивач отримує належним чином. 

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 та позивач вимушено сплачували борг по Акту про порушення № 10001689 від 25.02.2021 року, оскільки не мали вибору і це була з їх сторони примусова дія АТ «Запоріжжяобленерго» є безпідставними, скільки позивачем не доведений належними та допустимими доказами вплив тяжкої обставини як для позивача, так і для ОСОБА_2 .

Тим більше, позивач надала до матеріалів справи лист НКРЕКП від 29.05.2025 року за № 8524/20.3/9-25, в якому зазначено, що дії Оператора системи розподілу АТ «Запоріжжяобленерго» щодо направлення попереджень про відключення та здійснення припинення електроживлення 22.04.2025 року об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідають вимогам розділу VII ПРРЕЕ.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно посилався при розгляді справи на висновок Верховного Суду у постанові від 25.02.2021 року по справі № 908/444/20, оскільки, на думку апелянта, ситуація, на яку посилається суд першої інстанції по справі № 908/444/20, у висновках Верховного Суду у Постанові від 25.02.2021 року, та ситуація по Акту про порушення № 10001689 від 25.02.2021 року по справі № 334/9429/21 не є аналогічними та значно відрізняються.

Слід зауважити, що позивачем невірно тлумачаться дані справи у апеляційній скарзі, оскільки Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у рішенні від 24.10.2025 року по справі № 334/3131/25 зазначив саме про подібність висновків у аналогічній ситуації, посилаючись на Постанову Верховного Суду від 25.02.2021 року по справі № 908/444/20, а саме, зазначив про правомірність відключення оператором системи електроустановки споживача, за умови наявності преюдиціальних висновків суду про дійсність акта про порушення ПРРЕЕ та правомірне нарахування недорахованої електричної енергії, яка на день відключення не була сплачена.

Цей висновок, наведений у рішенні Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2025 року по справі № 334/3131/25 стосується саме предмету та підстав позовних вимог позивача, зазначених у позовній заяві.

У апеляційній скарзі позивач тлумачить дані справи в контексті характеристики саме порушень, порівнюючи їх, які зазначені в Актах про порушеннях по справі № 908/444/20 та 334/3131/25, що не стосується предмету та підстав позову ОСОБА_1 , таким чином дана позиція апелянта є невірною та не може прийматися судом до уваги.

Отже, Дніпровський районний суд м. Запоріжжя при ухваленні рішення від 24.10.2025 року по справі № 334/3131/25 правильно посилається на висновки, які зазначені у постанові Верховного Суду від 25.02.2021 року по справі № 908/444/20.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не досліджені належним чином докази наданого позивачем Акта про порушення № 10001689 від 25.02.2021 року, а саме: не встановлено факт споживання позивачем необлікованої електричної енергії згідно з Актом про порушення № 10001689 від 25.02.2021 року; не встановлено факт втручання позивачем до пристроїв та місці вузла обліку згідно з Актом про порушення № 10001689 від 25.02.2021 року є безпідствними.

Верховний Суд у постанові від 09.07.2020 року по справі № 922/404/19 зазначив, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстава позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Слід зазначити, що правові підстави позову – це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Предметом позову ОСОБА_1 є визнання протиправними дії АТ «Запоріжжяобленерго» щодо складання, направлення попереджень про відключення та зобов`язання відкликати зазначені попередження, визнати незаконними дії АТ «Запоріжжяобленерго» щодо відключення будинку апелянта від електропостачання, визнати незаконними та протиправними рахунки за необліковану електричну енергію по Акту про порушення № 10001689 від 25.02.2021 року.

Таким чином, вищезазначені твердження апелянта щодо не дослідження судом першої інстанції наданого позивачем Акта про порушення № 10001689 від 25.02.2021 року, а саме не встановлення факту споживання та факту втручання не стосується предмету та підстав позову ОСОБА_1 .

Тим більше, як встановлено судом першої інстанції та зазначається відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, що рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2023 року по справі № 334/9429/21 у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Запоріжжяобленерго» відмовлено у повному обсязі, при цьому, встановлено, що під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження порушення АТ «Запоріжжяобленерго» порядку складання акту про порушення ПРРЕЕ № 10001689 від 25.02.2021 року, розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення ПРРЕЕ, затверджений 26.10.2021 року , відповідає вимогам Правил.

В свою чергу, Запорізький апеляційний суд у справі №334/9429/21 дійшов висновку про дійсність акта про порушення № 10001689 від 25.02.2021 року та правомірність нарахування недоврахованої електричної енергії у розмірі 18793,21 грн, що має преюдиціальне значення в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України 

Таким чином, враховуючи преюдиціальність вищезазначених висновків суду про дійсність акта про порушення № 10001689 від 25.02.2021 року та правомірність нарахування недорахованої електричної енергії у розмірі 18793,21 грн, відповідно до п. 7.5 ПРРЕЕ оператор системи має право на відключення електроустановки споживача у випадку несплати вартості необлікованої електричної енергії згідно з виданим рахунком, термін оплати якого становить 30 днів, який встановлено п. 8.2.7 ПРРЕЕ.

Щодо не встановлення судом першої інстанції факту споживання необлікованої електричної енергії згідно з Актом про порушення № 10001689 від 25.02.2021 року під час розгляду справи № 334/3131/25, про що зазначає апелянт у апеляційній скарзі, то слід зазначити, що згідно з п. 1.1.2 Правил роздібного ринку електричної енергії слідує, що: самовільне підключення - несанкціоноване (непогоджене) оператором системи підключення (у тому числі після відключення) електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, що є підставою для оформлення акта про порушення та визначення обсягу необлікованої електричної енергії внаслідок такого підключення; самовільне підключення з порушенням схеми обліку – несанкціоноване (непогоджене) оператором системи підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі за схемою, не передбаченою проектними рішеннями та/або договором з оператором системи, та/або без укладення договору з оператором системи;

В даному випадку мало місце самовільне підключення з порушенням схеми обліку.
Згідно з п. 8.2.5. ПРРЕЕ – в акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та всі необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення.

Виявлене порушення – самовільне підключення електропроводки до мережі АТ «Запоріжжяобленерго» з порушення схеми обліку, графічно відображено на «Схемі електроживлення споживача», що є невід`ємним додатком № 1 до акту про порушення, та зазначено у п. 4 акта про порушення.

На місці виявлення порушення представниками оператора системи розподілу вилучено зразок дроту самовільного підключення. Схематичне зображення самовільного підключення із деталізацією самовільного підключення, його точка підключення, межі балансової належності сторін міститься у додатку № 1 до акта про порушення — Схема електроживлення.

На підставі викладеного, Додаток № 1 «Схема електроживлення споживача» є невід`ємною частиною Акту про порушення № 10001689 від 25.02.2021 року, тому саме в цьому Додатку № 1 до акту чітко вказано точку самовільного підключення (т. С) — в гофрі, після чого уходить в стіну житлового будинку, провід мідь 2*16 мм.кв..

Порушення було продемонстровано споживачу та надано для ознайомлення. 

Отже, точка самовільного підключення, місце підключення зазначено належним чином як того вимагає п. 8.4.6 ПРРЕЕ.

З врахуванням вище викладеного вбачається, що в акті про порушення № 10001689 від 25.02.2021 року зазначено про порушення Споживачем п. 5.5.5 ПРРЕЕ, що відповідає змісту порушення за пп. 6 п. 8.4.2 ПРРЕЕ, чим дотримано оператором системи розподілу вимогу п. 8.2.5 ПРРЕЕ, та у загальній частині Акту про порушення в частині формулювання порушення відображено конкретний зміст та характер порушення, що виразилося у самовільному підключенні електропроводки до електричної мережі АТ «Запоріжжяобленерго» з порушення схеми обліку, точка самовільного підключення — в гофрі, після чого уходить в стіну житлового будинку проводом мідь 2*16 мм.кв., що відповідає змісту порушення за пп. 6 п. 8.4.2 ПРРЕЕ, тому порушення з боку АТ «Запоріжжяобленерго» в цій частині відсутні.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, яі мітять інформацію щодо предмета доказування Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд оцінює докази належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J. K. AND OTHERS v. SWEDEN») зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Пріоритет у доказуванні надається не тому хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.

Таким чином, розглядаючи спір , який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обгрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

З огляду на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення. 

Рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2025 року- залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 23 січня 2025 року.

Головуючий, суддя 	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Кухар С.В. 	Онищенко Е.А.