Справа № 713/3240/25 
Провадження №2-а/713/3/26 
РІШЕННЯ
іменем України

12.01.2026 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря Матейчук-Степан Л.Ю., позивача ОСОБА_1 , представника ІНФОРМАЦІЯ_1 Фуштей М.В. розглянувши у судовому засіданні місті Вижниця адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ,-
УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. 
В позові вказує, що згідно постанови № 2187 від 07 жовтня 2025 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 . ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАІІ і на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн..
За змістом постанови він військовозобов`язаним громадянином України, отримавши згенеровану через систему АІТСА ОБЕРІГ № 4469767 повістку з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 07.08.2025 року на 10.00 для уточнення військово-облікових даних, що підтверджується статусом відстеження рекомендованого листа на офіційному сайті АТ «Укрпошта», в строк та місце зазначені в повістці не з`явився. Про причини не прибуття у визначений термін ІНФОРМАЦІЯ_3 не повідомив у зв`язку з чим , згідно постанови КМУ № 1487 було направленно звернення до органів Національної поліції № 3624782.
Внаслідок вищевикладений обставин був визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 17 000,00 грн..
Вважає такі дії відповідача незаконними, а зазначену постанову протиправною і такою, що підлягає безумовному скасуванню з наступних підстав.
В порушення вимог статті 283 КУпАП викладені, в оскаржуваній постанові, обставини не відповідають дійсним обставинам справи.
З 07.09.2023 року за вироком Шевченківського районного суду м. Львова був засуджений за ст. 189 ч. 2 КК України до п`яти років позбавлення волі з випробовувальним терміном на два роки. За час відбування покарання його до ІНФОРМАЦІЯ_3 не викликали, будь-яких сповіщень про необхідність явки не отримував.
Перед закінченням терміну відбування покарання він самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оформлення відстрочки від мобілізації.
Має право на таку відстрочку з підстав передбачених п.3 ч.3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки його брат, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , загинув під час стрілецького бою з російськими окупантами, що підтверджується сповіщенням № 29 від 02 липня 2022 року на ім`я його матері, ОСОБА_4 ..
Вказував, що ні він, ні мати ОСОБА_4 , повістки за місцем проживання, поштовим зв`язком будь-яким іншим способом, встановленим чинним законодавством України, про необхідність його явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , не отримували і в зазначену установу 03.10.2025 року прибув самостійно.
Статусом відстеження рекомендованого листа на офіційному сайті АТ «Укрпошта», копія якого йому вручена, як доказ на який посилається ІНФОРМАЦІЯ_5 за № 0601175314583, ніяк не спростовується його твердження.
В цьому відстеженні відсутні дані проте, хто являється відправником та отримувачем даного поштового відправлення, його вміст та конкретна дата його вручення. У відстеженні зазначено , що відправлення вручено члену сім`ї, але кому саме не відомо.
Не розібравшись в ситуації, не дослідивши всіх обставин і причин його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 солдат ОСОБА_5 безпідставно склав у відношенні нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та запропонував сплати штраф добровільно у розмірі 8500.00 грн. Він відмовився від такої пропозиції та попросив розглянути справу, про вчинення ним адміністративного правопорушення, по суті.
07.10.2025 року о 10.00 год. . як було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення № 2187 від 03 жовтня 2025 року, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Перебував там декілька годин, чекаючи розгляду справи. Після обіду його повідомили, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , відсутній з службових причин і розгляду справи в цей день не буде. Про дату час її розгляду буде повідомлений додатково. В цей же день, приблизно о 18.00 год. стільниковим зв`язком солдат ОСОБА_5 повідомив його, що справа розглянута, а він визнаний винним і на нього накладено штраф у розміні 17000,00 грн.
Вважає, що такими діями посадовців ІНФОРМАЦІЯ_3 його позбавлено прав, гарантованих Конституцією України та статтею 268 КУпАП.
У порушення вимог статті 278 КУпАП начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_2 при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення не перевірив: чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення та чи сповіщено його про час і місце розгляду справи.
Вважав, що ним доведено, що оскаржувана постанова прийнята начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для визнання її протиправною та скасування із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП.
Просить постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 за справою про адміністративне правопорушення №2187 від 07.10.2025, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень - скасувати. 
Закрити справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Стягнути на його користь з відповідача судовий збір
У судовому засіданні позивач позов підтримав просив позов задовольнити в повному обсязі .
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вказував на те, що відповідно до Постанови КМУ № 560 від 16 травня 2024 р. «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», пункт 41:
Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
В свою чергу згідно тренінгу поштового відправлення № 0601175314583 повістку вручено члену сім`ї 05.08.2025 року.
Пункт 41 - Перевірка чинності повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, проводиться шляхом зчитування -коду за допомогою технічних засобів, які дають змогу відтворити відомості, зазначені у повістці, у тому числі засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням мобільного додатка.
Пункт 412 - Повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (у тому числі роздруковані), та повістки, оформлені на бланку, мають однакову юридичну силу.
Згідно пункту 59 вищевказаної постанови - Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Щодо фактичних обставин справи на момент надсилання повістки позивач, право на відстрочку не реалізував, персональні дані у визначений законодавцем період не оновив, військово-лікарську комісію у відповідності до підпункту 3.1, підпункту 3.2 глави 3 розділу II Наказу МРУ №402 від 14.08.2008 року не проходив.
На підтвердження викладених обставин, а також задля спростування позовних вимог надає до суду витяги з Єдиного державного реєстру військовозобов`язаних.
У зв`язку з неприбуттям позивача за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 у строк та місце зазначені в повістці було сформовано звернення № Е3624782 до органів Національної Поліції.
Повістку № 4469767 було надіслано на актуальну адресу місця проживання ОСОБА_1 та на противагу викладеним обставинам позивачем, ані в протоколі, ані під час розгляду справи по суті про накладення адміністративного стягнення не було надано пояснень з приводу відсутності за місцем проживанням та непереборності обставин які унеможливили отримання оскаржуваного виклику. 
Відтак, за обставинами розглядуваного спору скеруванням повістки за облікованою за позивачем адресою у разі повернення такого поштового відправлення з причин відсутності адресата за вказаною поштовою адресою відповідачем вжито дії щодо належного оповіщення позивача про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Наявність у позивача права на відстрочку ніяким чином не звільняє його від обов`язку дотримуватись правил військового обліку та мобілізаційно го законодавства.
З огляду на все вищевикладене можна дійти логічного висновку, що у зв`язку з недотриманням норм мобілізаційного законодавства та порушенням правил військового обліку, не реалізацією права на відстрочку, виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 є повністю обґрунтованим та законним. Адже з огляду на фактичні обставини справи надалі залишався не зрозумілим правовий статус позивача, тобто чи являється ОСОБА_1 військовозобов`язаним підлягаючим мобілізації на особливий період чи військовозобов`язаним, який згідно статті 23 Закону України "'Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" користується правом на відстрочку, адже на моменту виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 відстрочкою не користувався.
Таким чином, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки сама його незгода із встановленим правопорушенням не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.
Просить у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення – відмовити за безпідставністю.
Суд, заслухавши доводи позивача, представника відповідача Фуштей М.В. , вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, в межах даної справи суду належить здійснити перевірку рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності на предмет відповідності вимогам законності, верховенства права, правам, свободам та законним інтересам осіб, вимогам розумності, добросовісності, безсторонності (неупередженості).
Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.
Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.
При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.
Судом встановлено, згідно постанови № 2187 від 07 жовтня 2025 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 . ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАІІ і на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн..
В постанові вказано, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним громадянином України, отримавши згенеровану через систему АІТСА ОБЕРІГ № 4469767 повістку з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 07.08.2025 року на 10.00 для уточнення військово-облікових даних, що підтверджується статусом відстеження рекомендованого листа на офіційному сайті АТ «Укрпошта», в строк та місце зазначені в повістці не з`явився. Про причини не прибуття у визначений термін ІНФОРМАЦІЯ_3 не повідомив у зв`язку з чим , згідно постанови КМУ № 1487 було направленно звернення до органів Національної поліції № 3624782.
Дані обставини вказані протоколі про адміністративне правопорушення за №2187 від 03.10.2025 року.
07.09.2023 року за вироком Шевченківського районного суду м. Львова позивач засуджений за ст. 189 ч. 2 КК України до п`яти років позбавлення волі з випробувальним терміном на два роки.
Згідно відстеження рекомендованого листа на офіційному сайті АТ «Укрпошта» за № 0601175314583, зазначено, що повістка вручена члену сім`ї .
Однак позивач вказує, що не отримував ні він повістки ні його мати, оскільки вона проживає за іншою адресою, а будь яких членів сім`ї не має. 
Крім того , як встановлено в протоколі та постанові адреса реєстрації та проживання , зазначена АДРЕСА_1 , хоча позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
Також позивач вказує, що самостійно 03.10.2025 року прийшов до закінчення іспитового строку до ІНФОРМАЦІЯ_3 , для оформлення відстрочки, оскільки право на таку відстрочку з підстав передбачених п.3 ч.3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», його брат, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , загинув під час стрілецького бою з російськими окупантами, що підтверджується сповіщенням № 29 від 02 липня 2022 року на ім`я його матері, ОСОБА_4 ..
Як зазначено в протоколі №2187- він складений 03.10.2025 року тобто за участі ОСОБА_4 . 
Відповідно до змін до статті 258 КУпАП , за порушення правил військового обліку та законодавства про мобілізацію за статтями 210, 210-1 КУпАП протокол ТЦК може не складатися, але за умови, якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик ТЦК, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у ТЦК підтвердних документів про отримання особою виклику.
Однак, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Тобто, протокол не складається, але особа має право заявити про незгоду з доводами про порушення, що потребуватиме складання ТЦК протоколу, і дає можливість отримати більш ширшу картину обставин, які ставляться у провину особі.
Згідно статті 235 КУпАП ТЦК розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 КУпАП).
Від імені ТЦК розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники ТЦК.
Права особи під час розгляду ТЦК справи про адміністративне правопорушення.
Як вбачається з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, (тобто, особа має право заявити про необхідність надання їй правової допомоги, що не може бути проігноровано) оскаржити постанову по справі.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Тобто, має бути сукупність умов – підтвердження своєчасного сповіщення про місце і час розгляду справи і відсутність клопотання порушника про відкладення її розгляду.
З цього випливає обов`язок ТЦК належним чином повідомити особу про розгляд справи про накладення штрафу.
В силу ст. 248, ч. 1 ст. 268, ст. 277-2, ст. 278 КУпАП ТЦК зобов`язаний належним чином повідомити особу про розгляд справи не пізніше, ніж за три дні до дати розгляду справи.
Як встановлено у судовому засіданні встановлено , що позивач самостійно прийшов до ТЦК 03 жовтня 2025 року . Цього дня відносно нього склали протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАІІ , однак в протоколі не вказано, що позивач ознайомлений з його змістом, також відсутня відмітка про те, що він його отримав та про подальший розгляд справи, який призначений на 10.00 год. 07.10.2025 року, даний факт не спростовано відповідачем. Таким чином позивач не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи не скористався своїм правом на захист.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийнятої ним постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 ..
У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Разом з тим, суд враховує практику Верховного Суду, зокрема, правові позиції, викладені в постанові від 30.05.2018 року по справі №337/3389/16-а(2-а/337/154/2016).
Так, згідно ст.7,254,258 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Тобто судом з достовірністю встановлено, що оскаржувана постанова керівником відповідача прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для визнання її протиправною та скасування із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню із стягненням з відповідача на користь позивача документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 9, 73-79, 90, 121, 139, 241-246, 286 КАС України,-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення , – задовольнити повністю.
Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_2 №2187 від 07.10.2025 року про накладення стосовно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000,00 грн – визнати протиправною та скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 провадженням закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – ІНФОРМАЦІЯ_8 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).
Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 
Відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_10 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 . 
Суддя Антоніна КИРИЛЯК