ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/648/26 Справа № 199/4384/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - ЯКИМЕНКО Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача Никифоряка Л.П.,
суддів Новікової Г.В., Гапонова А.В.,
за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.,

Учасники справи:
позивач Акціонерне товариство «Акцент Банк»,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга Акціонерним товариством «Акцент Банк» на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 19 червня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Якименко Л.Г.
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог 
У квітні 2025року Акціонерне товариство «Акцент Банк» (далі – АТ «Акцент Банк», АТ «А-Банк», Банк) подало в суд позов проти ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 160 758,71грн.
Існування таких вимог позивач обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 звернулась до АТ «Акцент Банк» щодо отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент Банк». 
22 серпня 2023року, будучи клієнтом Банку, ОСОБА_1 уклала з Банком кредитний договір №АВН0СТ155101692717171132 щодо надання останній кредиту в розмірі 86 500,00грн строком на 60 місяців, тобто до 21 серпня 2028року, зі сплатою процентів у розмірі 75,00% щорічно. Кредитний договір складається з заяви клієнта та графіку погашення кредиту. Кредитний договір підписано позичальницею за допомогою електронного підпису.
Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачці кредит відповідно до умов договору.
Відповідачка в свою чергу не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 02 квітня 2025року утворилася заборгованість у розмірі 160 758,71грн, з яких: 85 722,33грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 75 036,38грн — загальний залишок заборгованості за процентами; 0,00грн — загальний залишок заборгованості за комісією; 0,00грн — загальний залишок заборгованості за пенею.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 19 червня 2025року позовні вимоги Банку задоволено частково. 
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 30 червня 2025року у зв`язку з помилковим зазначенням суми заборгованості за кредитом внесене виправлення у другому абзаці резолютивної частини рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 19 червня 2025року. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» суму заборгованості за кредитним договором № АВН0СТ155101692717171132 від 22 серпня 2023року у сумі 85 722,33грн, що складає заборгованість за кредитом, а також 1 291,71грн витрат по сплаті судового збору, а всього 87 014,04грн. В іншій частині позову — відмовлено.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зробив висновок про те, що між Банкомта відповідачкою укладено кредитний договір, належними та допустимими доказами підтверджено обставини щодо неналежного виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань з повернення використаних кредитних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 85 722,33грн, яка в добровільному порядку не повернута.
Одночасно суд виснував, що позивачем не підтверджені належними та допустимим доказами обставини щодо погодження між сторонами домовленості про сплату процентів за користування кредитними коштами.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
28 липня 2025року Акціонерне товариство «Акцент Банк» подало безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи “Електронний Суд” апеляційну скаргу на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 19 червня 2025року.
В апеляційній скарзі заявник не погодився з висновками суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами та висловив вимогу про скасування рішення в цій частині і задоволення позову в повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги зводились до того, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для стягнення заборгованості за процентами, суд першої інстанції не звернув увагу, що у справі наявний кредитний договір — заява про надання послуги “Швидка готівка”, який містить всі істотні умови, в тому числі умови про відсоткову ставку.
Стверджував, що суд помилково вдався до оцінки Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та на її підставі аргументував відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами, одночасно не звернувши уваги на те, що Банком з відповідачкою було укладено окремий договір “Швидка готівка”, який було підписано за допомогою електронного підпису та в якому наявні умови про сплату позичальником процентів за користування кредитом.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відповідач своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подавав.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2025 року справу призначено до судового розгляду на 0950год 23 грудня 2025 року.
У зв`язку з прийнятим рішенням Вищої ради правосуддя від 11 листопада 2025 року №2374/0/15-25 про відставку судді ОСОБА_2 , на підставі розпорядження керівника апарату суду від 11 листопада 2025року № 2843 та у відповідності до пункту 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у справі здійснено повторний автоматизований розподіл справи між суддями.
19 листопада 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 1610год 13 січня 2026року.
Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення та отримання документів в Електронному суді.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами.
ОСОБА_1 06 червня 2023року звернулась до АТ «Акцент Банк» з метою отримання банківських послуг та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» /а.с.72/.
У вказаній анкеті-заяві ОСОБА_1 підтвердила, що дана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг в АТ «А-Банк», що розміщені за посиланням https://a-bank.com.ua, становлять Договір про надання банківських послуг, умови якого їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Також засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися нею для вчинення правочинів та платіжних операцій. Визнала, що УЕП є аналогом власноручного підпису. 
Водночас, згідно Заяви про надання послуги “Швидка готівка” №АВН0СТ155101692717171132 від 22 серпня 2023року ОСОБА_1 отримала від позивача кредит на таких умовах: тип кредиту — кредит строковий, сума кредиту 86500,00грн, строк кредиту 60 місяців з 22 серпня 2023року по 21 серпня 2028року включно, процентна ставка (фіксована) - 75% на рік, розмір щомісячного платежу 5632,03грн, загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій — 337 918,85грн. /зворотній бік а.с.75-76/. 
Для підписання кредитного договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором.
Паспорт споживчого кредиту “Швидка готівка” /зворотній бік а.с.74-75/ містить аналогічні умови тим, які викладені в заяві про надання послуги “Швидка готівка”, та разом з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит /а.с.77/ також підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до Меморіального ордеру від 22 серпня 2023року  ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 86 500,00грн на виконання заяви про надання послуги “Швидка готівка” №АВН0СТ155101692717171132 від 22 серпня 2023року /зворотній бік а.с.78/. 
Відповідачкою було порушено вимоги укладеного сторонами договору, а саме прострочено повернення кредитних коштів, станом на 02 квітня 2025року заборгованість відповідачки за кредитним договором становила 160 758,71грн, яка складалася з: 85722,33грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); та 75036,38грн - загальний залишок заборгованості за процентами.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
При частковому задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вирішального значення надав тому, що є підтвердженими обставини щодо отримання позичальницею кредитних коштів в розмірі згідно умов кредитного договору, які відповідачкою не повернуті та підлягають стягненню на користь Банку. Водночас суд вважав не доведеними обставини щодо погодження між сторонами домовленості про сплату процентів за користування кредитними коштами, а тому не вбачав правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами. 
Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слідзадовольнити, так як суд першої інстанції дотримався вимог законодавства щодо законності і обґрунтованості рішення лише частково та висновки суду першої інстанції частково не відповідають обставинам справи.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України “Про електронну комерцію”.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України “Про електронну комерцію” електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України “Про електронну комерцію”).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України “Про електронну комерцію” електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України “Про електронну комерцію”).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України “Про електронну комерцію” відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України “Про електронну комерцію” у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України “Про електронну комерцію” визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис”, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України “Про електронну комерцію” передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис”, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України “Про електронний цифровий підпис”.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України “Про електронну комерцію”).
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022року у справі № 757/40395/20.
У справі встановлено, що для підписання кредитного договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.
Тож, кредитний договір від 22 серпня 2023року підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки.
Підпис відповідачки під договором свідчить про її ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України.
Кредитний договір підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору, не оспорювала кредитний договір в частині або в цілому; кредитор надав відповідачці документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту.
Отримання відповідачкою обумовлених кредитних коштів підтверджується копією меморіального ордеру від 22 серпня 2023року, за яким ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 86 500,00грн на виконання заяви про надання послуги “Швидка готівка” №АВН0СТ155101692717171132 від 22 серпня 2023року.
Виходячи з викладеного, встановивши отримання відповідачкою кредиту в сумі 86500,00грн, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення в примусовому порядку з позичальниці суми заборгованості за тілом кредиту.
Одночасно, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність обставин щодо погодження між сторонами домовленості про сплату процентів за користування кредитними коштами.
Як вбачається із змісту кредитного договору між позичальником та кредитором було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо сплати процентів.
Висновки суду першої інстанції про те, що у заяві позичальника від 22 серпня 2023року не зазначена відсоткова ставка, не відповідають дійсності, оскільки у заяві про надання послуги “Швидка готівка” №АВН0СТ155101692717171132 від 22 серпня 2023року між Банком та позичальником було погоджено фіксований розмір процентної ставки за кредитом - 75% на рік.
У даній справі підтверджені обставини та дії позичальниці щодо погодження останньою з Банком умов договору про проценту ставку та її розмір. 
Доказів на спростування відображеної у розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за процентами у розмірі 75 036,38грнматеріали справи не містять.
З огляду на викладене, встановивши отримання відповідачкою кредиту та погодження між сторонами розміру процентної ставки за кредитом, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки в примусовому порядку також суми заборгованості за процентами у розмірі 75 036,38грн.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав неповну оцінку, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідачки заборгованості за процентами.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 1, 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України).
Отже, суд першої інстанції не повністю виконав вимоги закону про законність рішення суду та саме невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України задовольнити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції частково скасувати із ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
За положеннями частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Приймаючи до уваги висновок суду про задоволення позовних вимог, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 2 422,40 + 3 633,60 = 6 056,00грн.
Отже, рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, загальної суми стягнутої заборгованості та розподілу судових витрат, а в решті підлягає залишенню без змін.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –
У Х В А Л И В:
Задовольнити апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент Банк».
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 19 червня 2025рокув частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, загальної суми стягнутої заборгованості та розподілу судових витрат - скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині.
Позов Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за процентами — задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» заборгованість за процентами у розмірі 75 036,38грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 056,00грн.
В іншій частині рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 19 червня 2025року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 13 січня 2026року.

Судді: