Справа № 462/7896/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючої судді
Гедз Б.М., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, - 

встановив:

Представник ЛМКП «Львівтеплоенерго» Бекерська О.І. звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути із відповідачки 9595,94 грн заборгованості за послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) на загальнобудинкові потреби опалення та абонентського обслуговування за період з 01.12.2021 по 31.08.2025, з яких 5154,74 грн заборгованість за послуги постачання теплової енергії, 3500,07 грн - заборгованість з оплати за витрати на функціонування системи гарячої води та абонентського обслуговування з постачання гарячої води, 3% річних 135,52 грн, інфляційні втрати 465,71 грн, пеня 339,90 грн, а також просить стягнути понесені судові витрати на суму 3028 грн.
В обгрунтування заявлених позовних вимог вказує, що ЛКП «Залізничнетеплоенерго» було виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії. Вдповідно до Ухвали Львівської міської ради від 06.07.2023 № 3409 «Про припинення ЛКП «Залізничнетеплоенерго» шляхом приєднання його до ЛМКП «Львівтеплоенерго» та Ухвали Львівської міської ради від 14.12.2023 № 4142 «Про затвердження передавального акта ЛКП «Залізничнетеплоенерго», яке припиняється шляхом приєднання до ЛМКП «Львівтеплоенерго», надвачем послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання для споживачів ЛКП «Залізничнетеплоенерго» з 01.01.2024 є ЛМКП «Львівтеплоенерго». З 01.01.2024 на споживачів за адресою: АДРЕСА_1 поширюються умови Типового індивідуального договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2021 та Типового індивідуального договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» про постачання гарячої води від 01.12.2021. Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та реєстрацію у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована відповідачка. Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення пропорційно до загальних площ житлових/нежитлових приміщень. Власники квартир багатоквартирного будинку є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невідємною частиною. Відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обовязку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку. Відповідачці для здійснення оплати за надані послуги був відкритий особовий рахунок та направлялись щомісячно квитанції про вартість нарахувань, однак у зв`язку із відсутністю оплат відповідачки у період з 01.12.2021 по 31.08.2025 утворилась заборгованість з оплати теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потребна опалення та на функціонування системи гарячої води та абонентського обслуговування. Просить позов задовольнити. 
Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 31 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачку належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією. 
10.12.2025 на адресу суду відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому заявлені позовні вимоги заперечила у повному обсязі. В обгрунтування заперечень вказує на те, що квартира АДРЕСА_2 , в якій зареєстрована та проживає ще у жовтня 2008 року відключена від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення та гарячого водопостачання будинку, що підтверджується Актом від 30.10.2008, затвердженим Рішенням № 30 від 30.10.2008 міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП. Відтак, між нею і позивачем не існує жодних договірних відносин, про що безпідставно стверджує у позові ЛМКП «Львівтеплоенерго». Крім того, про усі умови надання послуг позивачем вона не повідомлена, плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг. Всупереч наведеному, вказує, що будь-яких доказів про обсяг наданої послуги для будинку АДРЕСА_3 , в якому розташована її квартира позивач не надав, відсутні відомості, які б вказували на площу квартири при розрахунку позивачем заборгованості за згаданої адресою, а тому незрозумілим є яким чином позивач розподілив обсяг теплової енергії на загальнобудинкові потреби будинку між співвласниками такого. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 
Позивач правом подати відповідь на відзив на позовну заяву не скористався, однак 29.12.2025 за допомогою підсистеми «Електронний Суд» представник позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» Бекерська О.І. подала до суду додаткові пояснення у справі, в яких із врахуванням доводів, викладених у відзиві на позовну заяву, доповнила, що єдиним чинним нормативним актом актом, який встановлює порядок розподілу міжспоживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії,постачання гарячої води, є Методика розподілу між споживачами спожитих убудівлі комунальних послуг, затверджена Наказом Міністерства регіональногорозвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада2018 року №315. Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/ будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням. Пункт 39 Постанови КМУ від 11.12.2019 р. № 1182 Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води споживач не звільняється від плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання у разі відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Квартира АДРЕСА_2 від`єднана від системи теплопостачання та гарячого водопостачання, таким чином, відповідачці нараховуються лише витрати за надані послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб та функціонування внутрішніх систем опалення та витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання. З приводу покликань відповідачки на відсутність відомостей про порядок здійснення нарахувань пояснила, що загальний обсяг спожитої в будинку теплової енергії, визначений за показаннями вузла комерційного обліку або за нормою споживання, включає обсяг теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення будинку (втрати теплової енергії у внутрішньобудинкових мережах опалення будинку), втрати теплової енергії у трубопроводах та в обладнанні внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та розподіляється між споживачами (співвласниками) будівлі / будинку відповідно до Методики №315. За наведеним прикладом нарахувань вказала, що опалювальна площа квартири АДРЕСА_4 , яка враховується при розподілі позивачем становить 44,3 кв. м. Обсяги споживання послуги визначаються за показаннями вузла комерційного обліку відповідної послуги. Зокрема за адресою АДРЕСА_3 встановлені вузол обліку гарячого водопостачання №1338 та вузол обліку теплової енергії №3623 (показники споживання додаються до пояснень). Із врахуванням того, що навіть факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі (постанова ВСУ від 30.10.2013 р. по справі №6-59-цс13, постанова Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 639/10591/14-ц), просить позов задовольнити у повному обсязі заявлених ЛМКП «Львівтелпоенерго» вимог.
Відповідачка правом подати заперечення чи додаткові пояснення по суті справи не скористалась. 
Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні.
Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (вилику) сторін за наявними у справі матеріалами.
У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Пунктом 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 за №830 передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку). Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги або надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт), наданої відповідно до вимог статтей 10 та 11 Закону України «Про електронну комерцію» (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця).
На офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» розміщено публічний типовий договір приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії, а саме зразок індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі індивідуальний договір) від 1 грудня 2021 року (https://lmkp.lte.lviv.ua), а відтак між сторонами наявні договірні правовідносин.
Згідно з пунктами 1, 2 індивідуального договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Такий договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті підприємства https://lmkp.lte.lviv.ua.
Відповідачка у поданому відзиві на позовну заяву покликається на відсутність між нею та позивачем будь-яких договірних відносин, оскільки жодного договору із ЛМКП «Львівтеплоенерго» не укладала, а опалення та гаряче водопостачання квартири, у якій проживає, здійснюється за допомогою двофункційного газового котла. 
Разом з тим, як вказує Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2018 року у справі №639/10591/14-ц факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Матеріалами справи, зокрема відомостями довідки № 46 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації, виданої 12.08.2025 ЛМКП «Львівтеплоенерго» та відповіддю відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Західного міжрегіонального управління Державної міграції служби встановлено, що у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована та проживає ОСОБА_1 . 
Для здійснення оплати за надані послуги за адресою проживання відповідачки відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Згідно з п. 5 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники багатоквартирного будинку власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників ( ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).
Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат (ч. 2 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).
Відповідно до пунктів 3, 5, 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг
Внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення (для систем газопостачання - від запірного пристрою на вводі в будинок до запірних пристроїв включно перед місцями підключення газових приладів, газоспоживального обладнання, теплових агрегатів тощо).
Плата за абонентське обслуговування платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
Частиною 6 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.
За приписами пунктів 14, 38 Правил надання послуг постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року за № 830, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315. Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).
Відповідно до п. 12 Розділу ІV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.
Плата за абонентське обслуговування нараховується у відповідності до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Під час розгляду справи з`ясовано та не оспорюється учасниками справи, що квартира відповідачки відключена від внутрішньобудинкових мереж та в такій встановлено індивідуальну систему опалення. 
Поруч з цим, суд зазначає, що влаштування в квартирі відповідача автономної системи теплопостачання не звільняє їх від плати за опалення місць загального користування, та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, передбаченого Правилами надання послуг постачання теплової енергії.
Відповідно постанови Верховного Суду від 22.12.2020 у справі №311/3489/18, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.
Схожі висновки викладені також у постановах Верховного Суду щодо того, що власники квартир багатоквартирних будинків та розташованих у них нежитлових приміщень є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі (постанови Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі №311/3489/18 (провадження №61-22793св19), від 12 березня 2021 року справа №487/955/18 (провадження №61-8090св19), від 31 січня 2020 року у справі №490/12476/16-ц (провадження №61-29754св18).
Верховний Суд у справі №490/12476/16-ц вказав на те, що припинення споживання теплової енергії на опалення приміщень квартири у багатоповерховому будинку, відповідно і припинення відповідних нарахувань, можливе виключно шляхом відключення від мереж центрального опалення в установленому нормативними документами порядку будинку в цілому, а не в окремій квартирі.
Стороною відповідача належних доказів щодо невиконання позивачем обов`язку надання послуг централізованого опалення місць загального користування за адресою: АДРЕСА_3 у спірний період суду не представлено. 
Відтак, відповідачка не звільнена від оплати послуг функціонування загальнобудинкових потреб на опалення, а також абонентського обслуговування, оскільки такі послуги належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною, а тому зобов`язана нести витрати щодо утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку.
Окрім заперечень відповідачки з приводу відключення квартири, в якій вона, проживає від мереж централізованого теплопостачання, остання покликається на недоведеність позивачем розрахунку заборгованості з огляду на відсутність даних про площу квартири, яка враховувалась при нарахуваннях площі квартирі позивачем та порядку проведення таких нарахувань.
Як встановлено із пояснень позивача у розрахунку кількості та вартості послуг з постачання теплової енергії по кв. АДРЕСА_2 , у відповідності до вимог, встановлених Методикою № 315 до порядку таких нарахувань на загальнобудинкові потреби, враховано зокрема опалювальну площу всіх квартир житлового будинку, опалювальну площу квартир із центральним опаленням, опалювальну площу квартир відключених від центрального опалення та опалювальну площу квартири АДРЕСА_2 , яка становить 44,3 кв.м.
Наведено примірний розрахунок витрат на функціонування системи гарячої водопостачання, де зокрема також враховано площу квартири АДРЕСА_2 саме у розмірі 44,3 кв.м. 
Отже, вбачається, що нарахування кількості та вартості послуги з центрального опалення за даною адресою проводилися згідно показів загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії та розподілено пропорційно до опалюваної площі квартири відповідачки.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідачкою не спростовано розрахунок заборгованості, наданий позивачем та власного розрахунку не здійснено, саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача (висновок Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 522/7683/13-ц), а відтак за встановлених судом обставин у справі, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання щодо оплати наданих послуг, із відповідачки підлягає стягненню заборгованість, яка виникла за особовим рахунком відповідачки. 
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.
Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 3028 грн. 
Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 89,133 141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовну заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг – задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість по оплаті теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб опалення та абонентського обслуговування з постачання теплової енергії за період 01.12.2021 по 31.08.2025 у сумі 5 154 (п`ять тисяч сто п`ятдесят чотири) гривні 74 копійки, заборгованість з оплати витрат на функціонування системи гарячої води та абонентського обслуговування з постачання гарячої води у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень, пеню у розмірі 339 (триста тридцять дев`ять) гривень 90 копійок, 3 % річних у сумі 135 (сто тридцять п`ять) гривень 52 копійки, інфляційні втрати у розмірі 465 (чотириста шістдесят п`ять) гривень 71 копійку. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», ЄДРПОУ: 05506460, місцезнаходження: м. Львів, вул. Д. Апостола, 1.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне рішення суду складено 05.01.2026. 

Суддя (підпис) Б.М. Гедз
З оригіналом згідно.
Оригінал рішення у справі № 462/7896/25
Суддя         Б.М.Гедз