ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" січня 2026 р. Справа№ 910/7047/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Барсук М.А.
суддів: Пономаренка Є.Ю. 
Руденко М.А. 

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.

за участю представників сторін:
від позивача: Шабас Г.В.;
від відповідача: Завойська Т.В., Правило Т.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сеа Електронікс Україна"
на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2025
у справі №910/7047/25 (суддя Удалова О.Г.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ір Сом"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сеа Електронікс Україна"
про  стягнення 2 707 759,12 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та хід розгляду справи

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Ір Сом" (далі - позивач,) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сеа Електронікс Україна" (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів у розмірі 2 707 759,12 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором від 27.01.2021 № 14 в частині поставки обладнання, за яке, як вказує позивач, ним сплачено грошові кошти.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.09.2025 у справі №910/7047/25 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сеа Електронікс Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ір Сом" попередню оплату в сумі 2 707 759 грн 12 коп., судовий збір у сумі 32 493 грн 11 коп.
16.09.2025 позивачем подано до Господарського суду міста Києва заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить стягнути з відповідача 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, а також витрати у розмірі 3 500,00 грн на нотаріальне посвідчення заяви свідка.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 23.10.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ір Сом" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сеа Електронікс Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ір Сом" 20 000 грн 00 коп. витрат на правничу професійну допомогу та 3 500 грн 00 коп. витрат за нотаріальне посвідчення заяви свідка.
В обґрунтування додаткового рішення суд першої інстанції вказав, що виходячи з встановлених обставин, характеру спірних правовідносин та обсягів матеріалів справи, беручи до уваги розгляд цієї справи в порядку загального позовного провадження, а також зважаючи на принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн і 3 500,00 грн за нотаріальне посвідчення документа (заяви свідка).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сеа Електронікс Україна" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2025 у справі №910/7047/25 та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат відмовити повністю.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- позивачем не було надано разом з першою заявою по суті спору попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести, зокрема, і за надання професійної правничої допомоги;
- позивачем не було подано до закінчення судових дебатів доказів на підтвердження понесених витрат, як і не було заявлено, до закінчення судових дебатів у справі, клопотання про подання ним доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;
- у максимально можливий п`ятиденний термін для подання доказів, передбачений ст. 129 ГПК України, інформації про продовження дії договору про надання правничої допомоги Позивачем надано не було.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/7047/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.
Ухвалою суду від 24.11.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 13.01.2026
Ухвалою суду від 01.12.2025 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ір Сом" про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ). 
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу. 
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України). 
Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, актів наданих послуг тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що позивачем питання щодо стягнення витрат саме з правничої допомоги ні у відповіді на відзив, ні у позовній заяві, ні у додаткових поясненнях Позивачем не підіймалось, також не було надано разом з першою заявою по суті спору попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести, зокрема, і за надання професійної правничої допомоги.
Верховний Суд вже неодноразово висновував, що процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема, не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (див. постанови від 27.01.2022 у справі № 921/221/21, від 31.05.2022 у справі № 917/304/21, від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22).
Тобто, умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору) є подання сторонню відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом.
Так, у відповіді на відзив позивач зазначив про понесення судових витрат на посвідчення заяви свідки.
При цьому, як вбачається із відеофіксації судового засідання суду першої інстанції 08.09.2025, яка була відтворена колегією суддів у судовому засіданні 13.01.2026, до судових дебатів позивач заявив, що докази на підтвердження судових втрат, до яких входять витрати на правничу допомогу, будуть надані у строки, встановлені процесуальним законодавством.
А тому, оскільки ГПК України не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми заяви про намір подати докази понесення судових витрат, то усне зазначення представником позивача того, що докази на понесення судових витрат, до яких входять витрати на правничу допомогу, будуть надані у строки, встановлені процесуальним законодавством, і є заявою позивача в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Стосовно не подачі позивачем попереднього (орієнтовного) сум судових витрат, що сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 124 ГПК України подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, що сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. 
При цьому, аналіз частини другої статті 124 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
Аналогічні висновки щодо застосування частини другої статті 124 Господарського процесуального кодексу України містяться у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №922/1897/18, від 24.12.2019 у справі №909/359/19, від 13.02.2020 у справі №911/2686/18, від 19.02.2020 у справі №910/16223/18, від 21.05.2020 у справі №922/2167/19, від 10.12.2020 у справі №922/3812/19.
З огляду на викладене відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.
Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 922/676/21, від 18.01.2022 у справі № 910/2679/21, від 30.06.2022 у справі № 911/2791/20.
Відповідач не довів, що неподача стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат позбавила його можливості підготуватись до спростування витрат, які він вважає необґрунтованими, та довести неспівмірність таких витрат, з огляду на встановлення ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2025 відповідачу часу для подачі письмових пояснень/заперечень стосовно поданого позивачем клопотання про ухвалення додаткового рішення по розподіл понесених позивачем судових витрат.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. 
На підтвердження понесених судових витрат позивач надав укладений між ТОВ "ІР СОМ"(клієнт) і Адвокатським об`єднанням "Геннадія Шабаса" (далі - АО) укладено договір про надання правової допомоги від 31.07.2024, рахунок на оплату від 08.09.2025 № 8/09/25-01 на саму 20 000,00 грн; платіжну інструкцію від 23.04.2025 № 2086 на суму 30 000,00 грн; акт від 08.09.2025 наданих послуг до Договору, який містить детальний опис наданих АО послуг; платіжну інструкцію від 07.07.2025 № 0015160 на суму 3 500,00 грн; ордер від 03.06.2025 № 1264111 серія АХ.
Доводи відповідача, що строк дії договору про надання правової допомоги від 31.07.2024 закінчився 31.12.2024, а у максимально можливий п`ятиденний термін для подання доказів, передбачений ст. 129 ГПК України, інформації про продовження дії договору про надання правничої допомоги позивачем надано не було, колегія суддів відхиляє.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).
Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Відповідно до п. 4.1. договору за правову допомогу, надану адвокатським бюро, клієнт сплачує останньому гонорар у розмірі відповідно до виставленого рахунку.
Так, позивачем надано рахунок на оплату від 08.09.2025 № 8/09/25-01 на саму 20 000,00 грн та акт від 08.09.2025 наданих послуг до Договору, який містить детальний опис наданих АО послуг та погоджений обома сторонами.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Оскільки у даному випадку розмір гонорару між адвокатом та позивачем був погоджений належним чином, зокрема шляхом підписання акту від 08.09.2025 , факт не долучення додаткової угоди про продовження дії договору про надання правової допомоги у визначений законодавством строк не може вплинути на вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, оскільки відповідна додаткова угода не впливає розмір судових витрат на професійну правничу допомогу.
За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Колегією суддів враховано, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.
Так, для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Відповідачем не наведено жодних , не навів міркувань щодо неспівмірності та/або нерозумності судових витрат понесених позивачем. Крім того, колегією суддів досліджено подані позивачем до суду докази, які свідчать про проведену адвокатом роботу, і не встановлено неспівмірності вказаних витрат.
Колегія суддів відзначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Також, апеляційним судом враховуються положення п. 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, в якому передбачено, що, за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Відповідно до ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладене вище, з огляду на фактично надану адвокатом правову допомогу в межах справи № 910/7047/25 у суді першої, наявність доказів на понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, враховуючи ухвалення рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції правомірно поклав на відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн і 3 500,00 грн за нотаріальне посвідчення документа (заяви свідка).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2025 у справі № 910/7047/25 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 74, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сеа Електронікс Україна" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2025 у справі № 910/7047/25 залишити без задоволення.
2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2025 у справі № 910/7047/25 залишити без змін.
3. Матеріали справи № 910/7047/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повна постанова складена 19.01.2026

Головуючий суддя М.А. Барсук 

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко