ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 671/1003/25
Провадження № 22-ц/820/181/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,
секретар судового засідання Заворотна А. В.,
з участю представника позивача Альховської І. Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2025 року (суддя Подіновська Г. В., повне судове рішення складено 20 жовтня 2025 року) у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд 

у с т а н о в и в :
29 травня 2025 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - Банк), звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що 05 лютого 2014 року між АТ «Альфа-Банк» (в подальшому зміна найменування на АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_1 було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630090233. Відповідно до умов договору Банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені цим договором. Банк виконав свої зобов`язання щодо надання позичальнику кредиту. ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 08 квітня 2025 року виникла заборгованість у сумі 158960,70 грн, з яких: 111235,66 грн - сума кредиту, 47725,04 грн - проценти за користування коштами. З метою досудового врегулювання спору на адресу позичальника була надіслана вимога щодо виконання договірних зобов`язань, яка залишена ним без реагування.
Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідача.
Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 630090233 від 05 лютого 2014 року за тілом кредиту в сумі 75000 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на незаконність судового рішення. Суд не врахував те, що умова договору про сплату щомісячно комісії за надання інформації про стан кредитної заборгованості, є нікчемною відповідно до вимог діючого законодавства. Тому комісія в розмірі 80503,43 грн повинна бути зарахована в рахунок погашення кредиту, а відповідно борг перед Банком відсутній. 
У засіданні апеляційного суду представник позивача апеляційну скаргу не визнала.
Відповідач не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до частини 4 статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Суд першої інстанції правильно установив, що 05 лютого 2014 року між АТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_1 був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум готівка».
Підписанням анкети-заяви відповідач підтвердив, що ця анкета-заява є акцептуванням публічної пропозиції банку на оформлення кредитного договору «Максимум готівка».
В анкеті-заяві зазначено, що позичальник виявив бажання відкрити у банку рахунок та отримати картку, отримати від банку кредит, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії з лімітом в межах 75000 грн по його рахунку, на умовах, що вказуються в договорі та додатку до договору, що підписується в рамках обслуговування продукту «Максимум готівка», з урахуванням умов публічної пропозиції.
Згідно з пунктами 1, 2 додатку до договору на підставі анкети-заяви, наданої клієнтом, банк відкрив рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold, строком дії 2 роки з моменту її випуску.
За бажанням клієнта, що виражене останнім в анкеті-заяві, банк надає клієнту кредит, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку, що вказаний в п. 1 цього додатку на наступних умовах: ліміт відновлювальної кредитної лінії становить 75000 грн; сума кредиту, що є доступною клієнту на момент видачі клієнту картки та підписання цього додатку, з встановленого Договором та вказаного в цьому додатку ліміту відновлювальної кредитної лінії складає 5000 грн. При цьому сторони погоджуються, що сума кредиту, що може бути доступна клієнту в будь-який час протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії та відрізняється від суми, що вказана в цьому пункті, повідомляється банком клієнту у порядок та у спосіб, визначений умовами договору. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 21% річних на торгові операції та на операції зняття коштів.
Відповідно до довідки про умови кредитування строк дії картки 2 роки з можливістю перевипуску картки за умови дотримання клієнтом умов договору. Строк дії кредитної лінії 1 рік з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору. Тип процентної ставки фіксована.
Анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум готівка»; додаток до договору; довідка про умови кредитування з використанням картки «Максимум готівка»; заява про відкриття рахунку підписані особисто відповідачем.
Згідно з довідкою АТ «Сенс Банк», на виконання умов кредитного договору № 630090233 ОСОБА_1 були видані кредитні картки, остання строком дії до 30 червня 2026 року. 
Відповідач користувався кредитними коштами, частково повертав кредитні кошти та сплачував проценти, комісію.
26 квітня 2025 року АТ «Сенс Банк» направило ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень, в якій зазначило, що станом на 21 квітня 2025 року сума заборгованості за кредитним договором № 630090233 складає 159924,66 грн. 
За розрахунком позивача заборгованість за договором станом на 08 квітня 2025 року складає 158960,70 грн, з яких: 111235,66 грн - прострочений кредит, 47725,04 грн - проценти за користування кредитом.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що зобов`язання має виконуватися відповідно до умов договору, а тому з відповідача необхідно стягнути заборгованість за договором у сумі кредитного ліміту 75000 грн. 
Висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи і вимогам закону. 
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини 1, 2 статті 1054 ЦК України).
Апеляційний суд не погоджується з визначеною судом сумою заборгованості відповідача за договором у розмірі встановленого кредитного ліміту 75000 грн.
Заборгованість - це різниця між використаними кредитними коштами та внесеними відповідно до умов договору платежами.
Доводи апеляційної скарги про неправомірність нарахування комісії у сумі 80503,43 грн заслуговують на увагу. Хоча помилковим є посилання на Закон України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10 червня 2017 року, оскільки він застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, а договір між сторонами укладений 05 лютого 2014 року.
Згідно з положеннями абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час укладення кредитного договору, кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Відповідно до пунктів 17, 23 статті 1 цього Закону послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.
Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними.
В силу вимог частини 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, нечіткі або двозначні положенні договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
У рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 року № 7-рп/2013 зазначено, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що положення договору від 05 лютого 2014 року, який укладений між сторонами, щодо обов`язку щомісячної сплати позичальником комісії за надання інформації (виписки) за рахунком є такими, що суперечать інтересам споживача і порушують його права, є незаконними та як наслідок нікчемними.
Згідно з розрахунком позивача заборгованість за договором станом на 08 квітня 2025 року складає 158960,70 грн, з яких: 111235,66 грн - прострочений кредит, 47725,04 грн - проценти за користування кредитом.
З урахуванням того, що положення договору про сплату відповідачем комісії є нікчемними, загальна сума сплаченої ОСОБА_1 комісії має бути зарахована в погашення процентів і кредиту. Тому заборгованість за кредитом складає 78457,27 грн ( 11235,66 грн - 80503,43 грн).
Оскільки сума заборгованості відповідача є більшою ніж стягнув суд, а апеляційний суд за апеляційною скаргою ОСОБА_1 не може погіршувати його становище, порівняно з рішенням суду першої інстанції, то рішення суду необхідно змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. 
Відповідно до статті 141 ЦПК України підстав для зміни розподілу судових витрат немає. 

Керуючись ст 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 січня 2026 року.

Суддя-доповідач        О. І. Талалай

Судді          А. П. Корніюк

І. В. П`єнта