ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2026 року м. Дніпро Справа № 908/227/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)
суддів:  Дарміна М.О., Чус О.В.

секретар судового засідання: Скородумова Л.В.

представники сторін:
від позивача: Калініна-Заєць Ю.М.
від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  
приватного підприємства - фірми “Дарьял” 
на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.06.2025р. 
(суддя Корсун В.Л., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 07.07.2025р.)
у справі
за позовом концерну “Міські теплові мережі”, м. Запоріжжя
до приватного підприємства - фірми “Дарьял”, м. Запоріжжя
про стягнення 388 543,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.
Концерн “Міські теплові мережі” звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Приватного підприємства-фірми “Дарьял” заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 388 543,28 грн., за період з 01.11.2021 по 30.11.2024.
Позовні вимоги обґрунтовані несплатою Відповідачем за поставлену згідно з Індивідуальним типовим договором № 76204301 теплову енергію до його нежитлових приміщень у вказаний період .

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.06.2025 у справі №908/227/25 позов задоволено. Стягнуто з Приватного підприємства - фірми “Дарьял” на користь концерну “Міські теплові мережі” 388543грн.28 коп. заборгованості за надані житлово-комунальні послуги та 4 662 грн. 52 коп. судового збору.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, Приватне підприємство - фірма “Дарьял” звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 24.06.2025р. у справі №908/227/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові у повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що рішення Господарського суду Запорізької області від 24.06.2025р. у справі №908/227/25 складено у порушення ч.5 ст.238 ГПК України, оскільки у його резолютивній частині не вказані період та договір, за якими стягується заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 388543,28грн. Крім того, відповідно ч.1 ст.176, ч.2 ст.177 ГПК України суд не мав права в підготовчому провадженні залишати позовну заяву без руху. Викладене призвело до порушення рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та ухвалення незаконного судового рішення. 
На думку Апелянта, судом безпідставно не було задоволено клопотання ППФ "Дарьял" про призначення судової теплотехнічної експертизи у справі №908/227/25, при цьому не з`ясовано, чи мало підприємство можливість провести експертизу на своє замовлення з питань споживання теплової енергії саме за період з 01.11.2021р. по 30.11.2024р. до моменту подання Концерном «Міські теплові мережі» позову від 27.01.2025. При цьому суди, в аналогічних справах, призначали відповідну експертизу. 
Також Апелянт зауважує, що рахунки Позивача не відповідають Вимогам до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженим Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 31.01.2020р. №23, оскільки не містять усіх передбачених цими вимогами даних.
Крім того у скарзі йдеться про те, що Концерн "Міські теплові мережі" нараховував заборгованість за теплову енергію за період з 01.11.2021 по 30.11.2024 по нежитловому приміщенню І першого поверху (літера А-3) площею 191,1 кв.м., XXI підвалу (літера А-3) площею 297,7 кв.м., разом площею 488.8 кв.м. не тільки до ПП-фірми "Дарьял", але і до Компанії з обмеженою відповідальністю "Дагеста Лімітед", при цьому суд не з`ясував обставини, чи проводилися платежі від Компанії (власника приміщень площею 488,8 кв.м. з 24.07.2013р. по 30.05.2024р.) за теплову енергію за спірний період. Відсутність у справі відповідних пояснень та доказів Компанії, на думку Скаржника, свідчать про нез`ясованість обставин, щодо здійснення Позивачем перенесення нарахувань з одного договору на інші. 
При цьому Апелянт зауважує, що Господарський суд Запорізької області у порушення ч.2 сг.50 ГПК України не залучив до участі у справі №908/227/25 третьою особою Компанію з обмеженою відповідальністю "Дагеста Лімітед", на права та обов`язки якої впливає рішення у справі №908/227/25 стосовно її розрахунків з Концерном "Міські теплові мережі". Відповідно, висновок Господарського суду Запорізької області про належність перерахунку є необґрунтованим . 
Скаржник вказує, що судом не були з`ясовані обставини, чому Позивач у період з листопада 2021 року по квітень 2023 року використовує різні розміри загальної площі будинку: 2027,25 кв.м. та 2030,11 кв.м. У матеріалах справи №908/227/25 відсутня інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підтвердження загальної площі будинку у розмірі 2030,11 кв.м. Нарахування Концерном "Міські теплові мережі" заборгованості у сумі 388543,28 гри. за споживання теплової енергії в обсязі 72,94855 Гкал зроблено з загальної площі житлового будинку 2027,25 кв.м. / 2030,11 кв.м., правильність обчислення якої судом не перевірена. Таким чином, було порушено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. 
Апелянт зазначає, що Концерн "Міські теплові мережі" не надав до справи №908/227/25 документів (актів, довідок) про зняття показань вузла комерційного обліку теплової енергії житлової будівлі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська (Дзержинського), буд. 29 / вул. Левка Лук"яненка (Тургенєва), буд. 27. Також, Позивачем вказаний лічильник вузла комерційного обліку теплової енергії Sопоmeter 2000 заводський номер 535104Y387, між тим, к матеріалах справи №908/227/25 відсутні будь-які письмові та електронні документи щодо вказаного лічильника вузла комерційного обліку теплової енергії та його показань. 
Скаржник звертає увагу, що у матеріалах справи №908/227/25 відсутні відомості щодо перевірок Концерном "Міські теплові мережі" додержання теплового режиму в приміщеннях Відповідача протягом опалювального періоду 2021-2024 років. Відповідно, нарахування ним теплової енергії за розрахунком мінімальної частки середнього 16 питомого споживання в обсязі 43,426862 Гкал зроблено у порушення ст.1 Розділу VI «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» . 
Крім того у скарзі йдеться про те, що нежитлове приміщення І поверху (літера А-3) площею 191,1 кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 29 / вул. Левка Лук`яненка, буд. 27 є приміщенням з комбінованою системою опалення, а нежитлове приміщення №28 підвалу (літера А-3) площею 113,0 кв.м. являється окремим приміщенням з транзитними мережами опалення, що не було враховано Концерном "Міські теплові мережі". 
Скаржник вважає, що є об`єктивно неможливим розглядати справу №908/227/25 до вирішення справи №908/2744/24, рішення у якій наразі переглядається судом апеляційної інстанції, між тим, суд першої інстанції не зупинив провадження у справі №908/227/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №908/2744/24.
У відповіді на відзив йдеться про те, що в матеріалах справи №908/227/25 відсутня Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підтвердження загальної площі будинку у розмірі 2030.11 кв.м.
За доводами Відповідача, Концерн «Міські теплові мережі» не надав до справи №908/227/25 договір №76211491 та документи на підтвердження нарахувань і розрахунків з Компанією з обмеженою відповідальністю "Дагеста Лімітед" за нежитловими приміщеннями І першого поверху (літера А-3) площею 191,1 кв.м., XXI підвалу (літера А-3) площею 297,7 кв.м., разом площею 488,8 кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська (Дзержинського), буд. 29 / вул. Левка Лук`яненка (Тургенєва), буд. 27 за період з 01.11.2021р. по 31.08.2024р., які впливають на розмір нарахувань до ПІІ - фірми "Дарьял" .
Відповідач вказує, що ПП-фірма "Дарьял" на протязі опалювального періоду з 01.11.2021 по 30.11.2024 для підтримання належного теплового режиму в приміщенні І поверху (літера А-3) площею 191,1 кв.м. (приміщення кафе) використовувала систему тепловентиляції з рекуперацією теплоти, яка поставлена та установлена ГОВ «Центр альтернативної енергетики» за видатковими накладними №РН-0000113 від 03.07.2017р. №РИ-0000122 від 14.07.2017р.. №РН-0000125 від 18.07.2017р., актом №ОУ-ОООООР2 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 09.02.2018р. , таким чином, нежитлове приміщення І поверху (літера А-3) площею 191,1 кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 29 / вул. Левка Лук`яненка, буд. 27 являється приміщенням з комбінованою системою опалення. При цьому Господарський суд Запорізької області також не з`ясовував обставини, що нежитлове приміщення №28 підвалу (літера А-3) площею 113,0 кв.м. за вказаною адресою являється окремим приміщенням з транзитними мережами опалення.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
Позивач у відзиві вважає доводи Відповідача щодо ухвалення рішення Господарським судом Запорізької області від 24.06.2025 у справі № 908/227/25 з порушеннями ч.5 ст.238 ГПК України безпідставними, а порушення норм ст. 176 ГПК та ч.2 ст. 177 ГПК у даному випадку не має місця, процедуру підготовчого провадження було дотримано згідно з нормами ГПК.
На думку Позивача, засоби доказування, надані до суду повно та детально надають фактичні данні по справі та не потребують експертизи. При цьому ст.101 ГПК України передбачено право кожного із учасників (яким у тому числі в цій справі є відповідач ПП - фірма "Дарьял") подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Суд відмовляючи у задоволені клопотання про призначені експертизи обгрунтовано зазначив, що мало місце зволікання на стадії підготовчого провадження щодо призначення експертизи, без обґрунтування причин такого зволікання та зауважив, що Відповідачем не наведені підстави неможливості подати ним висновок експерта, складений на його замовлення .
Також у відзиві пояснено, що під час проведення інвентаризації споживачів за адресою вул. Левка Лук`яненка, 27 квітня 2023 року Концерном "Міські теплові мережі" встановлено, що власником нежитлового приміщення № І, XXI загальною площею 488,8 м.кв є КОВ "Дагеста Лімітед". Між тим, у вересні 2024 року Концерну "Міські теплові мережі" споживачем були надані документи щодо подовження терміну договору оренди нежитлового приміщення № І, XXI загальною площею 488,8 м.кв. Відповідно, користувачем послуги залишився ППФ "Дарьял". На підставі наданих документів нарахування за період з 01.11.2021 по 31.08.2024 року перенесено з КОВ "Дагеста Лімітед" на ППФ "Дарьял", оскільки судом з`ясовано, що за умовами п. 7.3.3 договорів оренди, орендар зобов`язаний здійснювати договірні відносини щодо приміщення, яке орендується, з постачальниками електроенергії, тепла, води, по обслуговуванню прилеглої території тощо. Отже, саме Відповідач є споживачем житлово-комунальної послуги як власник нежитлового приміщення або його користувач на праві оренди (в' інші періоди) у житловому будинку № 27 по вул. Левка Лук`яненка в м. Запоріжжі.
Щодо залучення у справу КОВ "Дагеста Лімітед" як третьої особи, то Позивач зауважує, що відповідно ст. 50 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. При цьому їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. У даному випадку, з боку Відповідача не було подано ніяких клопотань з приводу залучення КОВ "Дагеста Лімітед" в якості третьої особи та не доведено наявності підстав для такого залучення.
Крім того у відзиві йдеться про те, що у період з листопада 2021 року по квітень 2023 року у Позивача обліковувалось 23 житлові квартири площею 1263,31 кв.м. та 5 нежитлових приміщень площею 763,94 кв.м.. Загальна площа будинку за вказаний період склала 1263,31 кв.м.+ 763,94 кв.м. = 2027,25 кв.м. Позивач самостійно провів інвентаризацію нерухомого майна будинку № 27 по вулиці Левка Лук`яненко в місті Запоріжжя, за результатами якої у квітні 2023 року площа нежитлових приміщень склала 766,8 кв.м. Таким чином, загальна площа будинку склала 2030,11 кв.м., а саме 1263,31 кв.м. + 766,80 кв.м. На підтвердження наведених обставин до справи було долучено інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
Також Позивач стверджує, що зняття показань за адресою вул. Левка Лук`яненка, буд. 27, м. Запоріжжя, здійснювалось дистанційно представниками концерну «МТМ» дистанційним приладом, який відповідає усім вимогам до пристроїв технічного регламенту. Після знятгя/отримання показників з приладу обліку теплової енергії, отримані показники переносились до програми нарахувань відділу нарахувань та білінгу Концерну, згідно яких здійснюються розрахунки щомісячних нарахувань споживачам за надану комунальну послугу, тобто заноситься до локальної бази даних підприємства. 
За доводами Позивача, нежитлове приміщення ППФ "Дарьял" вбудоване в житловий будинок, має сумісну із будівлею систему опалення та обладнане розподільним приладом обліку теплової енергії. Житловий будинок обладнаний комерційним приладом обліку теплової енергії. У відповідності до п. 24 Правил №830 - розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315». У житловому будинку за адресою Тургенєва, 27 обсяги теплової енергії на МЗК визначаються як частка 16% від загальних обсягів споживання теплової енергії в розрахунковому періоді. Функціонування - 8 % від обсягу теплової енергії, спожитої в будівлі в січні місяці, попереднього опалювального періоду). Також Позивач повідомив, що Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 року №358 внесено зміни до Методики № 315, згідно яких змінено механізм визначення обсягу теплової енергії на загально-будинкові потреби (згідно п.8 розділу IV Методики) (далі ЗБП). У житловому будинку за вказаною адресою обсяги теплової енергії на ЗБП визначаються як частка 25% від загальних обсягів споживання теплової енергії в розрахунковому періоді.
Позивач звертає увагу, що Відповідачем не надані належні докази встановлення автономної системи опалення, докази належності його приміщення до приміщень з комбінованою системою опалення, чи приміщень з транзитними мережами опалення. Відповідачем надано лише проект на встановлення кондиціонерів . Апелянтом в момент розгляду справи не були надані докази відключення приміщення від ЦО у законному порядку або встановлення автономної системи опалення. Тому нежитлове приміщення І поверху (літера А-3) площею 191,1 кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, будинок 29/ вул. Левка Лук`яненка, будинок 27 Відповідача не може вважатися відключеним та таким, що підпадає під категорію «приміщення з комбінованою системою опалення». При цьому відповідно до визначених Методикою категорій приміщень, нежитлове приміщення у житловому будинку №27 по вул. Левка Лук`яненко є опалювальним, розподіл обсягів спожитої теплової енергії на приміщення по договору №76204301 здійснюється згідно з загальним обсягом спожитої теплової енергії, визначеним за показаннями будинкового приладу обліку, з урахуванням показів вузла розподільчого обліку теплової енергії.
Апелянтом не було надано доказів того, що нежитлове приміщення № 28 підвалу (літера А-3) площею 113 кв.м за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, будинок 29/ вул. Левка Лук`яненка, будинок 27 є саме окремим приміщенням з транзитними мережами опалення.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кощеєв І.М. (доповідач), судді – Чус О.В., Дармін М.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.07.2025р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи №908/227/25. 
Матеріали справи № 908/227/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.08.2025 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 14.01.2026.
12.08.2025 на адресу суду надійшло клопотання ПП-фірма "Дарьял" про призначення комплексної судової теплотехнічної та економічної експертизи, яке обґрунтовано тим, що на думку заявника, для перевірки наданих Концерном «Міські теплові мережі» у справі розрахунків деталізованого обсягу спожитої теплової енергії за договором №76204301 за період з 01.11.2021 по 30.11.2024, у розрізі відповідних місяців із застосуванням тарифів (умовно-змінних, умовно-постійних частин) та нормативно-правових актів, на підставі яких вони визначені за оспорюваний у цій справі період, підстав для нарахування конкретних сум за вказаним договором за спірний період , у справі повинна бути призначена експертиза, оскільки для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
Апеляційний суд вважає відсутніми підстави для задоволення цього клопотання з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду (стаття 1 Закону України "Про судову експертизу").
Слід зазначити, що у силу приписів ст. ст. 76, 77 ГПК України саме суд вирішує, які докази входять у предмет доказування у справі; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, які не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Тому, правом встановити доцільність призначення судової експертизи і визначити коло питань (з урахуванням питань, запропонованих учасниками справи), які мають бути роз`яснені судовим експертом, діючим законодавством наділений суд. 
У рішенні ЄСПЛ у справі "Дульський проти України" зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. 
Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи.
Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 27.04.2021 р. у справі №927/685/20.
У даному випадку, клопотання заявника про призначення судової експертизи задоволенню не підлягає, оскільки враховуючи суть спору, обставини, покладені в обґрунтування вказаного клопотання, а також наявні в матеріалах докази, відсутня необхідність у спеціальних знаннях у сфері іншій, ніж право та без яких встановити відповідні обставини неможливо.
У судовому засіданні 14.01.2026 представник Позивача надав пояснення.
Представник Відповідача у судове засідання не з`явився. 
Беручи до уваги, що неявка представника Відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за його відсутності.
У судовому засіданні 14.01.2026 була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.
Концерн “Міські теплові мережі” є суб`єктом природної монополії відповідно до положень Закону України “Про природні монополії” та за приписами ст. 19 Закону України “Про теплопостачання”, як монополіст, не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі. 
Основною метою діяльності Концерну “Міські теплові мережі” є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ та організацій, її збут та інше.
02.10.2021 на виконання вимог Закону позивач на своєму офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків. 
Згідно з п. 1 оприлюдненого Концерном “Міські теплові мережі” Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (послуга) індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. 
За умовами п.4 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.
У п.5 Договору зазначено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".
Відповідно до п. 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315.
Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць (п. 32 Договору).
Пунктом 34 Договору визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
У п.п. 3 п. 41 Типового договору визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.
Станом на вказану дату ПП - фірмі "Дарьял" на праві власності належали нежитлові приміщення за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Олександрівська (Дзержинського), 29/ вулиця Левка Лук`яненка (Тургенєва), 27, а саме:
- нежитлове приміщення І першого поверху (літера А-3) площею 191,1 кв.м., XXI підвалу (літера А-3) площею 297,7 кв. м, разом площею 488,8 кв. м (договір № 197 від 11.09.06 купівлі-продажу об`єкта права комунальної власності), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.06.24;
- нежитлове приміщення № 28, підвалу літера А-3 загальною площею за внутрішніми замірами 113,0 кв. м, (договір №109/10 купівлі-продажу об`єкта права комунальної власності від 25.11.10), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.03.23.
При цьому судом встановлено, і не заперечується сторонами, що у період з 24.07.2013 по 30.05.2024 нежитлові приміщення І першого поверху (літера А-3) площею 191,1 кв. м, XXI підвалу (літера А-3) площею 297,7 кв. м, разом площею 488,8 кв. м знаходились у платному користуванні ПП - фірми "Дарьял" на підставі Договорів оренди від 01.01.21 №04/UA, від 01.01.22 № 05/UA, від 01.01.24 №06/UA. 
За доводами Позивача, Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії № 76204301 за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Дзержинського, 29/ вулиця Левка Лук`яненка (Тургенєва), 27, є укладеним між концерном “Міські теплові мережі” та ПП - фірма “Дарьял” з 01.11.2021.
На виконання умов Індивідуального договору теплопостачальна організація відпустила Відповідачу теплову енергію за період з 01.11.2021 по 30.11.2024 на загальну суму 388 543,28 грн, що підтверджується рахунками за надані послуги за спірний період, які направлялись на адресу відповідача, Інформацією щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії, архівом показів опалення по дог./сп. № 76204301 ППФ "Дарьял" (кафе) та детальним розрахунком заборгованості.
Концерном “Міські теплові мережі” були сформовані та виставлені ПП - фірма "Дарьял" рахунки за надані послуги за договором № 76204301 за період з 01.11.2021 по 30.11.2024 на загальну суму 388 543,28 грн. 
Відповідач вказані рахунки не оплатив та заперечив факт укладення Індивідуального договору №76204301. 
Несплата Відповідачем у спірний період вартості теплової енергії у визначений Договором строк стало підставою для звернення Позивача з позовом до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.
За результатом розгляду позову місцевим господарським судом прийнято рішення про задоволення позовних вимог, яке обґрунтовано тим, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідача вказаної вище суми є доведеними, доказів оплати заборгованості останнім не надано. 

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
Предметом розгляду у даній справі є наявність або відсутність правових підстав для стягнення з Відповідача вартості наданих Позивачем послуг постачання теплової енергії.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків , зокрема , є договір та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. 
Відповідно до ст. ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду (ч. 1 ст. 630 ЦК України).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
01.05.2021 набрав чинності Закон України “Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг” від 03.12.2020 № 1060-ІХ. Цим Законом внесено низку змін до Законів України, що регулюють житлово-комунальні відносини, в тому числі і до Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, зокрема до ч.2 ст.12, ч. 5 ст. 13, ст. 14, пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону.
За приписами ч.2 ст.12 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, з урахуванням внесених змін, визначено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
Відповідно до абз. 1-3 ч.5 ст. 13 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Статтею 14 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” врегульовано особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку.
Згідно з абз. 1 ч. 7 цієї статті Закону до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Згідно з ч. 7 ст.21 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” (в редакції від 01.05.2021) послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до абз. 1. 3 п. 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України “Про житлово-комунальні послуги” (в редакції від 01.05.2021) договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.
Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії. Постановою Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021 внесено зміни до постанови КМУ № 830 від 21.08.2019, які набрали чинності 01 жовтня 2021. Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою КМУ №830 від 21.08.2019, викладено у новій редакції.
Згідно з Правилами надання послуги з постачання теплової енергії ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.
Відповідно до п. 13 цих Правил надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”.
Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.
Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. 
У даному випадку, 02.10.2021 Концерн “Міські теплові мережі” оприлюднив на власному офіційному веб-сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання.
Як зазначалось вище, ПП - фірмі "Дарьял" на праві власності належать - нежитлові приміщення І першого поверху (літера А-3) площею 191,1 кв. м, XXI підвалу (літера А-3) площею 297,7 кв. м, разом площею 488,8 кв. м, а також нежитлове приміщення № 28, підвалу літера А-3 загальною площею за внутрішніми замірами 113,0 кв. м, за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Олександрівська (Дзержинського), 29/ вулиця Левка Лук`яненка (Тургенєва), 27, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
Одночасно судом встановлено, що в період часу з 24.07.2013 по 30.05.2024 нежитлові приміщення І першого поверху (літера А-3) площею 191,1 кв. м, XXI підвалу (літера А-3) площею 297,7 кв. м, разом площею 488,8 кв. м знаходились у платному користуванні ПП - фірми "Дарьял" на підставі Договорів оренди від 01.01.2021 №04/UA, від 01.01.2022 № 05/UA, від 01.01.2024 №06/UA. 
Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. 
У письмових поясненнях від 20.06.2025 Відповідача щодо набуття права власності на спірні приміщення та права користування ними зазначено, що :
- ПП - фірма "Дарьял" за нотаріально посвідченим Договором №197 від 11.09.06 купівлі-продажу об`єкта права комунальної власності згідно Експлікацій внутрішніх площ до плану будови літера А-3 від 13.10.2005, складених Орендним підприємством "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" (Ідентифікаційний код ЄДРПОУ: 03344941) на підставі «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» набула право власності на нежитлове приміщення І першого поверху (літера А-3) площею 191,1 кв. м, на XXI підвал (літера А-3) площею 297,7 кв. м, разом площею 488,8 кв. м за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська (Дзержинського), буд. 29 / вул. Левка Лук`яненка (Тургенєва), буд. 27;
- ПП - фірма "Дарьял" за нотаріально посвідченим Договором купівлі-продажу нерухомості від 24.07.2013 продала Компанії з обмеженої відповідальністю "Дагеста Лімітед" (Республіка Кіпр) нежитлове приміщення І першого поверху (літера А-3) площею 191,1 кв. м та XXI підвал (літера А-3) площею 297,7 кв. м, разом площею 488,8 кв. м за адресою: місто Запоріжжя, вул. Олександрівська (Дзержинського), буд. 29 / вул. Левка Лук`яненка (Тургенєва), буд. 27. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 3254394855 дата, час формування: 10.03.23, власником нежитлового приміщення І першого поверху (літера А-3) площею 191,1 кв.м., XXI підвалу (літера А-3) площею 297,7 кв. м, разом площею 488,8 кв. м за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська (Дзержинського), буд. 29 /вул. Левка Лук`яненка (Тургенєва), буд. 27 являється Компанія з обмеженою відповідальністю «Дагеста Лімітед»;
- за нотаріально посвідченим Договором від 30.05.2024 про розірвання договору купівлі-продажу нерухомості, посвідченого приватний нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В., нежитлове приміщення І першого поверху (літера А-3) площею 191,1 кв. м, XXI підвалу (літера А-3) площею 297,7 кв. м, разом площею 488,8 кв. м за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська (Дзержинського), буд. 29 / вул. Левка Лук`яненка (Тургенєва), буд. 27,0 з 30.05.24 перейшло від Компанії з обмеженою відповідальністю «Дагеста Лімітед» у власність ПП-фірми «Дарьял»;
- ПП - фірма "Дарьял" за нотаріально посвідченим Договором купівлі-продажу об`єкта права комунальної власності № 109/10 від 25.11.2010 набула право власності на нежитлове приміщення №28 підвал (літера А-3) площею 113,0 кв. м за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська (Дзержинського), буд. 29 / вул. Левка Лук`яненка (Тургенєва), буд. 27. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 325705708, дата, час формування: 14.03.23, власником підвалу площею 113,0 кв. м за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська (Дзержинського), буд. 29 / вул. Левка Лук`яненка (Тургенєва), буд. 27 є ПП - фірма «Дарьял».
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Щодо досліджуваної справи, то у період 24.07.2013 по 30.05.2024 нежитлові приміщення І першого поверху (літера А-3) площею 191,1 кв. м, та XXI підвал (літера А-3) площею 297,7 кв. м, разом площею 488,8 кв. м знаходились у платному користуванні ПП - фірми "Дарьял" на підставі Договорів оренди від 01.01.2021 № 04/UA, від 01.01.2022 № 05/UA, від 01.01.2024 №06/UA. 
За умовами п. 7.3.3 цих договорів орендар зобов`язаний здійснювати договірні відносини щодо приміщення, яке орендується, з постачальниками електроенергії, тепла, води, по обслуговуванню прилеглої території та таке інше.
Таким чином, саме Відповідач є Споживачем житлово-комунальної послуги як власник нежитлового приміщення або його користувач на праві оренди (в інші періоди) у житловому будинку № 27 по вул. Левка Лук`яненка в м. Запоріжжі.
При цьому, оскільки Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, розміщений 02.10.2021 на сайті Концерну “МТМ” у відкритому доступі у мережі Інтернет за відповідними посиланнями, то з урахуванням ч. ч. 1, 3 ст. 75 ГПК України, колегія суддів визнає вищезазначені обставини загальновідомими та такими, що не підлягають доказуванню.
Разом з тим, зважаючи на відсутність документів на підтвердження відключення приміщень Відповідача у встановленому законодавством порядку від мережі опалення, належні йому приміщення є опалювальним. 
З урахуванням вищенаведеного, враховуючи відсутність відповідного рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування Позивачем відповідно до вимог Закону України “Про житлово-комунальні послуги” на офіційному веб-сайті Концерну Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, з 01.11.2021 концерном “МТМ” та ППФ"Дарьял" укладений Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії №76204301.
При цьому суд враховує, що в апеляційній скарзі заперечення щодо укладення Позивачем та Відповідачем вказаного індивідуального договору відсутні.
Пунктами 8, 9 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 р., № 830 визначено, що постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період.
Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами.
У даному випадку, факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою вул. Олександрівська (Дзержинського), буд. 29 / вул. Левка Лук`яненка (Тургенєва), буд. 27 в місті Запоріжжя, в якому знаходяться /лись/ належні на праві власності/користування ПП - фірмі “Дарьял” нежитлові приміщення, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів 2021-2024 років, які розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті Запорізької міської ради та відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальні сезони в м. Запоріжжі.
При цьому спірні нежитлові приміщення знаходиться у житловому будинку та є його невід`ємною частиною. 
Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказане приміщення не підпадає під термін неопалювальне приміщення.
Відповідно до п. 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315 (надалі – Методика). 
Відповідно до наведених у Методиці термінів, опалюване приміщення - приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря. 
Нормами Розділу І Методики визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.
Розділом ІІ Методики передбачені базові правила визначення та розподілу між споживачами загальних обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг. Загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати. Загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку та (у випадку наявності таких приміщень у будинку/будівлі) сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. 
Розподіл теплової енергії у будівлі/будинку здійснюється у відповідності до пунктів 5,6 Розділу ІІІ Методики.
Розподілений обсяг для опалюваного приміщення, у будівлі/будинку, у якій приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розраховується з урахуванням вимог розділів VII, VIII цієї Методики за формулами 13,14. 
У будівлі/будинку, у якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється за формулою 16 враховуючи вимоги розділів VI, VIІІ цієї Методики. 
Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії розрахунок здійснюється з урахуванням Розділу VI Методики 315. Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, здійснюється донарахування обсягу теплової енергії з метою унеможливлення опалення приміщення за рахунок суміжних опалюваних приміщень або опалюваних МЗК та допоміжних приміщень, запобігання утворенню грибків та плісняви в приміщеннях, МЗК та допоміжних приміщеннях, а також недопущення зниження нормативного строку експлуатації приміщення/будівлі/ будинку.
Згідно з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.11 № 869, Концерном “МТМ” для застосування протягом опалювального періоду 2021-2024 років розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затверджені рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 11.10.21 № 374.
Собівартість виробництва, транспортування та постачання теплової енергії складається, по-перше, з вартості палива, електроенергії, покупної теплової енергії та, по-друге, витрат, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані.
Перший вид витрат називається умовно-змінними, тобто такими, розмір яких залежить від обсягів теплової енергії, що вироблена та надана споживачам.
Другий вид витрат не залежить від обсягів теплової енергії, що вироблена та надана споживачам, тому називається умовно-постійними.
Двоставковий формат тарифу обумовлює компенсацію підприємству двох частин витрат окремо, тобто двома ставками.
Перша ставка (умовно-змінні витрати) – плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише енергоресурсів (палива, електроенергії та покупної теплової енергії). Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від обсягів теплової енергії, яка виробляється та надається споживачеві, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії (грн./Гкал). Тобто споживач, сплачуючи за теплову енергію на опалення за показаннями будинкового приладу обліку, сплачує лише вартість природного газу, електричної та покупної теплової енергії. Споживач сплачує за цією ставкою лише протягом опалювального періоду та розмір платежу залежить від обсягів спожитої теплової енергії.
Друга ставка (умовно-постійні витрати) – плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої здійснюються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії і послуг з опалення. Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, що виробляє та транспортує теплову енергію споживачам та визначається, виходячи з обсягу теплового навантаження, що приєднане до джерела теплової енергії, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження на джерело теплової енергії (грн/Гкал/ годину). Тобто, споживач, сплачуючи за одиницю приєднаного теплового навантаження, сплачує всі витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової, крім енергоносіїв. Оскільки ці витрати виникають у підприємства протягом всього року, то і тариф розраховано для місячної оплати протягом року, рівними частинами в опалювальний та міжопалювальний періоди. 
Відповідно до умов укладених договорів плата виконавцю складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. Плата за абонентське обслуговування включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води. Концерном “Міські теплові мережі” абонентська плата розрахована відповідно до річних планових витрат на зазначені функції та не залежить від обсягів спожитих послуг. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця та не залежить від обсягів послуг.
Пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.18 № 315. 
Умовно-постійна частини тарифу для приміщень, вбудованих в житлові будинки/нежитлові будівлі, розраховується згідно з даними теплового навантаження будівлі, пропорційно опалюваній площі приміщення споживача.
Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. 
За приписами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Відповідно до п.п 5, 11, 32, 34, 38 Типового індивідуального договору, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Пунктом 34 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 року № 830, визначено, що рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України “Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання” та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором. 
За умовами п. 24 Правил № 830, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики №315. 
Відповідно до Методики № 315, для всіх споживачів будинку спочатку визначаються та розподіляються обсяги спожитої у будівлі теплової енергії на опалення місць загального користування (п. 2 розділу ІІІ Методики) – (далі МЗК) та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення (п.2 розділу V Методики). 
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що у житловому будинку за адресою вул. Левка Лук`яненка, 27 в м. Запоріжжі обсяги теплової енергії на МЗК визначаються як частка 16% від загальних обсягів споживання теплової енергії в розрахунковому періоді (функціонування - 8% від обсягу теплової енергії, спожитої в будівлі в січні місяці, попереднього опалювального періоду). 
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.21 №358 внесено зміни до Методики № 315, згідно яких змінено механізм визначення обсягу теплової енергії на загально-будинкові потреби (п. 8 розділу IV Методики) (далі ЗБП). 
В житловому будинку за адресою по вул. Левка Лук`яненка, 27 обсяги теплової енергії на ЗБП визначаються як частка 25% від загальних обсягів споживання теплової енергії в розрахунковому періоді.
Згідно із п. 3 розділу ІІІ Методики для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, донараховується обсяг теплової енергії або , якщо фактичне споживання теплової енергії у такому приміщенні менше мінімальної частки середнього питомого споживання, яка визначається відповідно до пунктів 1 - 3 розділу VI цієї Методики.
Мінімальне питоме споживання теплової енергії в опалюваному приміщенні в розрахунку на 1 квадратний метр площі квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. 
Середнє питоме споживання теплової енергії визначається згідно формули 30 (п.1 розділу VI Методики).
Таким чином, споживачу у житловому будинку з власним розподільчим приладом обліку опалення нараховується ЗБП (загально-будинкові потреби), а також Гкал спожиті згідно свого власного приладу обліку або у разі, якщо Гкал по приладу менші, ніж мінімальна частка питомого споживання (50%), споживачу донараховується – мінімальна частка.
Зважаючи на те, що в будинку наявні приміщення з вузлами розподільного обліку теплової енергії (Qпр.jт.ліч) згідно п.5 статті 10 Закону “Про комерційний облік” та п.1 розділу VI методики для розрахунку використовуються формули 30 п.1 розділу VI Методики визначається середнє питоме споживання теплової енергії.
Згідно з формулою 31 п.1 розділу VI методики визначається мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії , яка дорівнює 50% від середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень 
Згідно з формулою 32 п. 2 розділу VI Методики, у кожному розрахунковому періоді протягом опалювального періоду перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалюваних приміщеннях, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. При перевірці спожитий опалюваним приміщенням обсяг теплової енергії на опалення, визначений за показаннями приладу (приладів) розподільного обліку теплової енергії та віднесений до загальної/опалюваної площі/об`єму цього приміщення, порівнюється з мінімальною часткою середнього питомого споживання теплової енергії. 
У даному випадку, Позивачем наданий докладний розрахунок спожитої теплової енергії приміщеннями споживача з урахуванням Методики. Контррозрахунку нарахованих у спірному періоді сум Відповідачем не надано. 
Враховуючи користування Відповідачем нежитловими приміщеннями, розташованими за наведеною вище адресою, він споживав теплову енергію, що постачалася Позивачем до цього будинку у спірному періоді. 
Надання Концерном “МТМ” товариству послуги з постачання теплової енергії у спірний період не спростовано Відповідачем.
Позивачем були сформовані рахунки, які містять усі необхідні для здійснення перевірки нарахувань Концерном “МТМ” дані. У рахунках (крім рахунків за листопад та грудень 2021 року) міститься зазначення щодо типу приладу комерційного обліку теплової енергії: Sonometer 2000 зав. №535104YY87, із зазначенням показів приладу комерційного обліку та розподільчого обліку, зазначена адреса надання послуги: вул. Тургенєва (Левка Лук`яненка), буд. 27, м. Запоріжжя, Договір № 76204301. Ці рахунки направлялись на адресу Відповідача та у системі обміну електронними документами з контрагентами «M.E.Doc».
При цьому суд врахував проведене Позивачем редагування наведених у рахунках сум, зокрема, у вересні 2024 року у зв`язку з оновленою інформацією щодо оренди приміщення між ТОВ "Дагеста Лімітед" та ПП – фірма "Дарьял". Позивачем здійснено перенесення нарахувань з одного договору на інший, тому у вересні 2024 року було виконано перерахунок теплової енергії та абонентської плати за період з листопада 2021 року по серпень 2024 року на приміщення відповідача площею 488,8 кв. м.
Суми перерахунку ПП - фірма "Дарьял" склала 292 112,67 грн з ПДВ: постачання теплової енергії умовно-змінна 176 684,98 грн з ПДВ; постачання теплової енергії умовно-постійна 114 071,67 грн з ПДВ; абонентська плата: 750,00 грн. з ПДВ.
Разом з тим, стосовно неприйняття направлених йому Позивачем рахунків та повернення їх позивачу листами від 22.02.2023 та від 16.12.2024 без акцепту (згоди на оплату) суд зауважує, що вказані листи не містять заперечень відносно нарахованих обсягів та вартості теплової енергії, чи приладів обліку, а містять лише посилання на відсутність підстав для визначення ПП - фірми "Дарьял" співвласником багатоквартирного будинку та не укладеність Типового договору, що у суді апеляційної інстанції не заперечується Підприємством. 
Викладене, у тому числі, спростовує доводи Апелянта про те, що рахунки Позивача не відповідають Вимогам до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.
При цьому слід зазначити, що навіть ненадання рахунків, у будь-якому випадку не звільняє Відповідача від оплати наданих послуг, не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 ЦК України. Тобто, відсутність рахунків не звільняє Відповідача від обов`язку оплатити вартість наданих послуг.
Одночасно суд зауважує, що за умовами пп. 7, 9, 10 п. 40 договору Відповідач як споживач має право на перевірку кількості та якості послуги в установленому законодавством порядку, без додаткової плати отримувати від виконавця детальний розрахунок розподілу обсягу спожитої послуги між споживачами будинку, без додаткової плати отримувати інформацію про проведені виконавцем нарахування плати за послугу (з розподілом її за періодами та видами нарахувань).
Між тим, Відповідач не надав доказів звернення до Позивача з поданням уточнюючої інформації для здійснення перерахунку обсягу наданої послуги у спірному періоді, а також з приводу невірності нарахувань вартості наданих послуг, неотримання цих послуг або отримання їх у неповному обсязі чи неналежної якості тощо.
При цьому надання Концерном “МТМ” послуги з постачання теплової енергії у період з 01.11.2021 по 30.11.2024 ПП - фірмі “Дарьял” на загальну суму 388 543,28 грн, підтверджується Інформацією щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії, архівом показів опалення архівом показів опалення по дог./сп. № 76204301 ППФ "Дарьял" (кафе) та детальним розрахунком заборгованості. Для здійснення перевірки нарахувань Концерном “МТМ” надано всі необхідні дані, а саме: покази приладів обліку (містяться у рахунках тощо), площу опалювальних приміщень у будинку, площу приміщень Відповідача, тарифи що діяли в розрахунковому періоді.
Враховуючи колективний характер споживання теплової енергії у багатоквартирному будинку, індивідуальне бажання власника нежитлового приміщення не може бути підставою для звільнення від сплати.
Верховний Суд у справі № 910/12510/17 зазначив, що навіть за відсутності індивідуального договору факт постачання тепла є достатньою підставою для виникнення обов`язку зі сплати.
Відтак, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: укладення сторонами Індивідуального договору від 05.11.2021, реальність отриманих Відповідачем за цим договором послуг, доведення наявними у справі документами їх обсягу та вартості, неоплату цих послуг Відповідачем та ненадання ним доказів, які б спростовували таке порушення, місцевим господарським судом зроблено правильний висновок про наявність підстав для стягнення з ППФ"Дарьял" заборгованості за поставлену теплову енергію у період з 01.11.2021 по 30.11.2024 у загальному розмірі 388 543,28 грн.
За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
У даному випадку, Відповідачем в обґрунтування своїх доводів та на підтвердження своєї позиції не надано належних доказів, контррозрахунків тощо. 
Наведені Скаржником порушення місцевим господарським судом ч.5 ст.238 ГПК України, ч.1 ст.176, ч.2 ст.177 ГПК України, у розумінні ГПК України, не являються підставою для скасування правильного по суті рішення.
Посилання Скаржника на те, що Концерн "Міські теплові мережі" нараховував заборгованість за теплову енергію за спірний період по нежитловому приміщенню І першого поверху (літера А-3) площею 191,1 кв.м., XXI підвалу (літера А-3) площею 297,7 кв.м., не тільки для ПП-фірми "Дарьял", але і до Компанії з обмеженою відповідальністю "Дагеста Лімітед", без підтвердження доказами, мають характер припущень.
Доводи стосовно різних площ будинку: 2027,25 кв.м. та 2030,11 кв.м. та умисного завищення Позивачем цих площ відхиляються колегією суддів, оскільки у матеріали справи Позивачем надані відповідні докази (а.с.109-117 т.2), наведена у цих доказах інфомація не спростована Відповідачем. Звернення Відповідача до МБТІ та інформація, що міститься у відповіді Бюро від 29.07.2024 №1041 (а.с.245 т.1) також не надає можливість встановити обставини , на які посилається підприємство.
За таких умов, відповідні доводи зводяться до непогодженння Відповідача з наданими Позивачем доказами та оцінкою цих доказів судом, між тим сама лише незгода з наданою судом оцінкою відповідного доказу не вказує на те, що вона була проведена судом з порушенням певного стандарту доказування.
Щодо доводів скарги про ненадання Концерном "Міські теплові мережі" документів про зняття показань вузла комерційного обліку теплової енергії житлової будівлі , то як встановлено судом, зняття показань за адресою вул. Левка Лук`яненка, буд. 27, м. Запоріжжя, здійснювалось дистанційно представниками концерну "МТМ" дистанційним приладом моделі SHARKY 775 81015833 (інтерфейс передачі даних Bluetooth), який відповідає усім вимогам до пристроїв технічного регламенту, за допомогою програматора моделі IZAR OH BT. Після зняття/отримання показників з приладу обліку теплової енергії, отримані показники переносились до програми нарахувань відділу нарахувань та білінгу Концерну, згідно яких здійснюються розрахунки щомісячних нарахувань споживачам за надану комунальну послугу, тобто заноситься до локальної бази даних підприємства. Доказів зворотного Скаржником не надано.
Крім того, як зазначалось раніше, Підприємству направлялись рахунки за спірний період і останній не заперечував проти наведеної у цих рахунках інформації щодо зазначених у них приладів обліку, показів цих приладів тощо. 
Доводи стосовно того, що нежитлове приміщення І поверху (літера А-3) площею 191,1 кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 29 / вул. Левка Лук`яненка, буд. 27 є приміщенням з комбінованою системою опалення, а нежитлове приміщення №28 підвалу (літера А-3) площею 113,0 кв.м. являється окремим приміщенням з транзитними мережами опалення не доведені Скаржником, оскільки не надані докази встановлення автономної системи опалення, належності приміщення до приміщень з комбіновано системою опалення чи до приміщень з транзитними мережами, а також доказів відключення приміщення від централізованого опалення у законному порядку.
Стосовно залучення Компанії з обмеженою відповідальністю "Дагеста Лімітед" в якості третьої особи, що не заявляє вимог щодо предмета спору, то у силу приписів ст.50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть бути залучені до участі у справі , якщо судом буде встановлено, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі.
У даному випадку, Відповідачем не наведено та не доведено, яким чином рішення у справі може вплинути саме на права або обов`язки Компанії з обмеженою відповідальністю "Дагеста Лімітед". Крім того відповідне клопотання не заявлялось Відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції. Отже такі доводи є безпідставними.
Також, колегія суддів погоджується з відмовою судом першої інстанції у задоволенні клопотання Відповідача про призначення експертизи через його необґрунтованість.
Так, розглядаючи клопотання про призначення експертизи суд врахував, що: надаючи відзив в порядку ст. 80 ГПК України Відповідач не скористався своїм правом та не надав суду доказів (відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України - висновок експерта, складений на його замовлення) по суті заявлених позовних вимог у цій справі або доказів звернення ПП фірми “Дарьял” до такого експерта чи експертної установи про проведення експертного дослідження з підстав визначених у тексті позовної заяви у цій справі; представник Відповідача не довів (обґрунтував) суду підстави для проведення судової теплотехнічної експертизи та не надав у справу свій контррозрахунок заявленої до стягнення у справі суми заборгованості; необґрунтоване призначення судової експертизи призведе (може призвести) до безпідставного затягування розгляду справи та порушення принципу розумних строків розгляду справи, що є не припустимим.
Отже, у цьому спорі, суд першої інстанції не знайшов підстав для призначення експертизи, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції. 
При цьому Скаржник, як учасник провадження у справі, не був позбавлений права та можливості самостійно замовити та надати суду висновок експерта з ініційованих ним питань у порядку ст.ст.74, 101 ГПК України, між тим Відповідач своїм процесуальним правом не скористався.
Стосовно посилань апелянта на відсутність у нього можливості провести експертизу на своє замовлення з питань споживання теплової енергії саме за період з 01.11.2021р. по 30.11.2024р. , слід зазначити, що з дати подання позову (січень 2025року), початку розгляду справи (ухвала про відкриття провадження від 03.02.2025), Відповідач мав достатньо часу для замовлення експертизи за власною ініціативою, коли період нарахування був йому вже відомий, тому відповідні доводи відхиляються колегією суддів.
Інші аргументи Скаржника були розглянуті колегією суддів, між тим вони не спростовують висновків суду про наявність підстав для задоволення позову.
Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються належними доказами, ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права і не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства, що у сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Скаржник, звертаючись з апеляційною скаргою, не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

10. Судові витрати.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу приватного підприємства - фірми “Дарьял” - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 24.06.2025р. у справі № 908/227/25 - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України. 
Повний текст постанови складений 16.01.2026 

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В.Чус

Суддя М.О. Дармін