ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року	Львів	Справа № 460/4600/24 пров. № А/857/21490/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,
суддя Запотічний І.І., 
суддя Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року (головуючий суддя Поліщук О.В., м.Рівне) у справі №460/4600/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
01.05.2024 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (відповідач), в якому просив: визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №4680-3252/О-02/8-1700/24 від 05 квітня 2024 року в проведенні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в частині визначення відсоткового розміру - 84% суддівської винагороди; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 починаючи з 19 лютого 2024 року, виходячи із 84% сум суддівської винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум, зарахувавши до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періодів роботи: на посаді консультанта по судовій роботі в управлінні юстиції Рівненського облвиконкому – 05 років 11 місяців 01 день (з 01 лютого 1983 року по 02 січня 1989 року), на посаді ведучого консультанта по кадрам, головного спеціаліста по кадрам управління юстиції облдержадміністрації – 02 роки 11 місяців 05 днів (з 26 жовтня 1992 року по 01 жовтня 1995 року), на посаді начальника відділу кадрів управління юстиції в Рівненській області – 3 роки 10 місяців 20 днів (з 01 жовтня 1995 року по 21 серпня 1999 року), на посаді судді, заступника голови, голови Рівненського районного суду Рівненської області - 24 роки 05 місяців 25 днів (з 21 серпня 1999 року по 15 лютого 2024 року).
Позов обґрунтовує тим, що 13.02.2024 Вищою радою правосуддя було прийнято рішення про звільнення позивача з посади судді Рівненського районного суду Рівненської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Позивач вважає, що стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права, що дає їй право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання становить 37 років 03 місяці 12 днів, у зв`язку з чим, позивач звернулась до відповідача із заявою про нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84% суддівської винагороди, за результатами розгляду якого Пенсійним органом прийнято відповідне рішення про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, проте виключно із врахуванням до стажу роботи періоду роботи суддею, що складає 24 роки 05 місяців. На заяву позивача щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням усіх періодів професійної діяльності відповідач листом від 05.04.2024 повідомив про відсутність підстав для зарахування періодів роботи: на посаді консультанта по судовій роботі в управлінні юстиції Рівненського облвиконкому, на посаді ведучого консультанта по кадрам, головного спеціаліста по кадрам управління юстиції облдержадміністрації, на посаді начальника відділу кадрів управління юстиції в Рівненській області. В обґрунтування відмови відповідач повідомив, що зазначені періоди не передбачені для врахування до суддівського стажу частиною 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а тому, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислене з розрахунку стажу судді. Позивач вважає рішення відповідача протиправним, позаяк судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Зазначає, що оскільки позивача обрано на посаду судді 22.08.1999 вона має право на зарахування зазначених періодів до стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що було чинне станом на дату прийняття його на посаду судді.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 4680-3252/О-02/8-1700/24 від 05 квітня 2024 року про відмову в проведенні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в частині визначення відсоткового розміру довічного грошового утримання – 84%; Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 починаючи з 19.02.2024, виходячи із 84% суддівської винагороди , з урахуванням фактично виплачених сум, зарахувавши додатково до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоди роботи: з 01 лютого 1983 року по 02 січня 1989 року на посаді консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції Рівненського облвиконкому; з 26 жовтня 1992 року по 17 березня 1993 року на посаді ведучого консультанта по кадрах управління юстиції Рівненської облдержадміністрації; з 17 березня 1993 року по 01 жовтня 1995 року на посаді головного спеціаліста по кадрах управління юстиції в Рівненській області; з 01 жовтня 1995 року по 21 серпня 1999 року на посаді начальника відділу кадрів управління юстиції в Рівненській області.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що позивачу з 19.02.2024 відповідно до її заяви призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII. Пояснює, що статтею 137 цього Закону чітко визначено посади, що зараховується до стажу роботи на посаді судді. Положення вказаної статті вказують на відсутність правових підстав для зарахування періодів роботи, не віднесених до суддівських посад. З огляду на наведене, вказані періоди зараховані виключно до загального страхового стажу, а тому, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці правомірно обчислено виходячи із 58% суддівської винагороди враховуючи, оскільки стаж роботи на суддівських посадах становить 24 повні роки. Таким чином, відповідач стверджує, що у спірних правовідносинах діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову повністю. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
10.06.2025 позивачем подано відзив на апеляційну скаргу. Доводи відзиву аналогічні доводам адміністративного позову Окрім того зазначає, що апелянтом протиправно не зараховано стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права, що передували даті призначення на посаду судді Рівненського районного суду Рівненської області, зокрема: консультант по судовій роботі в управлінні юстиції Рівненського облвиконкому з 01.02.1983 - 02.01.1989; ведучий консультант по кадрам, головного спеціаліста по кадрам управління юстиції облдержадміністрації з 26.10.1992 по 01.10.1995; начальник відділу кадрів управління юстиції в Рівненській області з 01.10.1995 по 21.08.1999. Наголошує, що зміст діяльності позивача на посаді консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції Рівненського облвиконкому безпосередньо пов`язана з керівництвом та контролем за діяльністю судів в підвідомчих Міністерству юстиції України органах на місцях. Вказує, що на момент призначення позивача на посаду судді діяли норми Закону «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-XI, які в даному випадку підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
ОСОБА_1 , Указом Президента України від 19 червня 1999 року № 675/99 призначена на посаду судді Рівненського районного суду Рівненської області строком на п`ять років. 
Постановою Верховної Ради України від 24 червня 2004 року № 1856-IV обрана на посаду судді Рівненського районного суду Рівненської області безстроково.
Рішенням Вищої Ради Правосуддя від 13 лютого 2024 року № 406/0/15-24 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Рівненського районного суду Рівненської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Наказом Рівненського районного суду Рівненської області № 5-к від 15.02.2024 ОСОБА_1 відраховано зі штату суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Згідно змісту рішення Вищої ради правосуддя від 13 лютого 2024 року № 406/0/15-24 стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає їй право на звільнення у відставку, становить понад 20 років, а саме 27 років 7 місяців 24 дні.
Не є спірним та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 з 19.02.2024, відповідно до її заяви, призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 за № 1402-VIII (Закон № 1402-VІІІ) у зв`язку із звільненням з посади у відставку.
Позивач звернулась до відповідача із заявою про здійснення перерахунку розміру довічного грошового утримання судді із розрахунку 84% суддівської винагороди.
Листом відповідача від 05.04.2024 позивача повідомлено про відсутність підстав для перерахунку грошового забезпечення судді виходячи з 84% суддівської винагороди.
Із розрахунку стажу роботи (зазначеного у листі), проведеного відповідачем для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вбачається, що до стажу роботи на посаді судді пенсійним органом зараховано лише періоди з 22.08.1999 по 15.02.2024, тобто періоди роботи на посадах судді Рівненського районного суду Рівненської області, заступника голови Рівненського районного суду Рівненської області, голови Рівненського районного суду Рівненської області. Інші періоди діяльності зараховані виключно до загального страхового стажу, що не впливає на розмір щомісячного довічного грошового утримання.
Відтак, враховуючи положення ч. 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання встановлено у розмірі 58% (50% + 4 роки х 2) суддівської винагороди. 
Позивач, вважаючи протиправним рішення відповідача, звернулась до суду першої інстанції з позовом про його скасування з підстав не зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, окремих періодів роботи.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статус судді у відставці регулюється нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (Закон № 1402-VIII). 
Щомісячне довічне грошове утримання, як зазначено у ч. 3 ст. 142 Закону 1402-VIII, виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Відтак, для того аби визначити розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці необхідним є з`ясування його стажу роботи на посаді судді.
Апелянтом не заперечується наявність у ОСОБА_1 права на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що підтверджується його рішенням про призначення довічного грошового утримання з 19.02.2024.
У контексті даних правовідносин спірною є поведінка відповідача щодо не зарахування до стажу роботи на посаді судді інших періодів професійної діяльності, окрім періодів роботи на посаді судді.
На момент виходу судді ОСОБА_1 у відставку, та призначення їй щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України № 1402-VIII.
Згідно статті 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Апелянт стверджує, що виключно зазначена у статті 137 Закону № 1402-VIII робота може бути зарахована до стажу роботи на посаді судді, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
З матеріалів справи вбачається, що календарний період роботи позивача безпосередньо на посадах, віднесених до посади судді складає 24 роки 5 місяців 25 днів з 21.08.1999 по 15.02.2024.
Позивач вважає, що до його стажу роботи на посаді судді відповідач протиправно не зарахував стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права, що передували даті призначення на посаду судді Рівненського районного суду Рівненської області, зокрема: на посаді консультанта по судовій роботі в управлінні юстиції Рівненського облвиконкому – 05 років 11 місяців 01 день (з 01 лютого 1983 року по 02 січня 1989 року); на посаді ведучого консультанта по кадрам, головного спеціаліста по кадрам управління юстиції облдержадміністрації – 02 роки 11 місяців 05 днів (з 26 жовтня 1992 року по 01 жовтня 1995 року); на посаді начальника відділу кадрів управління юстиції в Рівненській області – 3 роки 10 місяців 20 днів (з 01 жовтня 1995 року по 21 серпня 1999 року).
Щодо цього, колегія суддів зазначає наступне.
Абзацом 4 п. 34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). 
Матеріалами справи підтверджено та сторонами не заперечується, що позивач вперше був призначений на посаду судді 21.08.1999.
На момент призначення позивача на посаду судді діяли норми Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІ (Закон №2862-ХІ), які в даному випадку підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Згідно частини 1 ст.43 Закон №2862-ХІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.
Абзацом 2 частини 4 цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Відповідно до відомостей трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , виданої 04 вересня 1975 року, ОСОБА_1 в період з: з 01 лютого 1983 року по 02 січня 1989 року працювала на посаді консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції Рівненського облвиконкому; з 26 жовтня 1992 року по 17 березня 1993 року працювала на посаді ведучого консультанта по кадрах управління юстиції Рівненської облдержадміністрації; з 17 березня 1993 року по 01 жовтня 1995 року працювала на посаді головного спеціаліста по кадрах управління юстиції в Рівненській області; з 01 жовтня 1995 року по 21 серпня 1999 року працювала на посаді начальника відділу кадрів управління юстиції в Рівненській області.
В контексті зазначеного працювала на посаді консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції Рівненського облвиконкому,
Відтак, зміст діяльності позивача на посаді консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції Рівненського облвиконкому безпосередньо пов`язана з керівництвом та контролем за діяльністю судів в підвідомчих Міністерству юстиції України органах на місцях.
Щодо періодів роботи у відділі кадрів управління юстиції апеляційний суд зазначає наступне.
У справі № 800/562/17 Верховний Суд дійшов висновку, що стажем роботи в галузі права є стаж на посаді, кваліфікаційні вимоги до якої передбачають наявність вищої юридичної освіти із присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня не нижче спеціаліста. Критерієм віднесення стажу роботи до роботи у сфері права Суд визначив виконання особою передбачених посадовою інструкцією обов`язків, пов`язаних із правозастосовною діяльністю, яка полягає у здійсненні систематичного виконання таких функцій як розроблення та/або застосування норм права.
У роз`ясненнях Міністерства юстиції України, викладених у листах від 30 вересня 2009 року № 31-32/310, від 04 березня 2014 року № 2755-0-33-14/13.1, зазначено, що до стажу роботи у сфері права зараховується період роботи на посадах з реалізацією повноважень, пов`язаних з правоохоронними, правовиконавчими, правоустановчими функціями. 
За змістом - робота у сфері права передбачає розробку або застосування норм права і носить систематичний характер. Це період роботи в органах державної влади (у тому числі судах, органах юстиції, прокуратури), нотаріату, адвокатури, місцевого самоврядування, у профспілкових комітетах та інших громадських організаціях, на підприємствах, в установах, організаціях будь-якої форми власності. 
Згідно положення про відділ кадрів Рівненського обласного управління юстиції, яке затверджено наказом Рівненського обласного управління юстиції Міністерства юстиції №56 від 14.10.1998, копія якої знаходиться в матеріалах справи, визначено основні завдання відділу кадрів як структурного підрозділу управління юстиції.
Зокрема, до таких завдань віднесено: організацію і здійснення роботи з кадрами в управлінні юстиції, системі органів юстиції області та судів загальної юрисдикції з метою комплексного вирішення питань їх комплектування висококваліфікованими фахівцями (основне завдання – п.3 Положення); забезпечення реалізації державної політики з питань кадрової роботи та державної служби; допомога та контроль за станом роботи по підбору, підготовці та розстановці кадрів; забезпечення в порядку, визначеному законодавством України, відбору та перепідготовки кандидатів у судді.
З огляду на вищезазначене, діяльність позивача полягала у систематичному виконанні функцій із правозастосування в підвідомчих Міністерству юстиції України органах на місцях, зокрема трудового законодавства в діяльності судів. 
Окрім цього, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_1 зверталась про надання роз`яснень щодо розрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку і отримання щомісячного довічного грошового утримання до Державної судової адміністрації України.
У відповідь на вказані звернення, ДСА України листом № 17-8374/09 від 25 листопада 2009, повідомила позивача, що стаж роботи, який може бути врахований для призначення їй щомісячного грошового утримання, станом на 21 серпня 2009 року становить: на посаді судді – 10 років; на посадах консультанта по судовій роботі відділу юстиції, провідного консультанта, головного консультанта з кадрів, начальника відділу кадрів управління юстиції – 12 років 08 місяців 25 днів.
Крім того ДСА України, листом від 26.06.2012 за вих.№ 8-3444/12, повідомила позивача, що перебування на посадах консультанта, головного спеціаліста, начальника відділу кадрів управління юстиції Рівненського облвиконкому зараховується до стажу на роботи судді, що дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання судді. Додатково повідомлено, що стаж роботи на посаді судді станом на 25.06.2012 становить 25 років 07 місяців 02 дні.
В контексті зазначеного, апеляційний суд наголошує на наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, додатково періоду роботи в галузі права, в даному випадку за періоди роботи в управлінні юстиції на з 01 лютого 1983 року по 02 січня 1989 року, з 26 жовтня 1992 року по 17 березня 1993 року, з 17 березня 1993 року по 01 жовтня 1995 року, з 01 жовтня 1995 року по 21 серпня 1999 року.
Також колегія суддів зауважує, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять правову основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.
Згідно частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Відтак, виходячи зі стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, що становить повних 37 років, з них 24 роки 05 місяців 25 днів зараховано пенсійним органом, відповідно до оскаржуваного рішення та 12 років 08 місяців 26 днів зараховано судом, розмір довічного грошового утримання позивача повинен складати 84% суддівської винагороди (50 % + 34 % (17 відпрацьованих років понад 20 років х 2%), обчисленої відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Таким чином, проаналізувавши вищезазначені нормативно-правові акти, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 починаючи з 19.02.2024, виходячи із 84% суддівської винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум, зарахувавши додатково до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоди роботи: з 01 лютого 1983 року по 02 січня 1989 року на посаді консультанта по судовій роботі в Управлінні юстиції Рівненського облвиконкому; з 26 жовтня 1992 року по 17 березня 1993 року на посаді ведучого консультанта по кадрах управління юстиції Рівненської облдержадміністрації; з 17 березня 1993 року по 01 жовтня 1995 року на посаді головного спеціаліста по кадрах управління юстиції в Рівненській області; з 01 жовтня 1995 року по 21 серпня 1999 року на посаді начальника відділу кадрів управління юстиції в Рівненській області.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року у справі № 460/4600/24 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар