Справа № 692/1428/25 
Провадження № 2/740/532/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
26 січня 2026 року м.Ніжин    Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі: 
судді Олійника В.П., при секретарі судового засідання Пучка М.С., 
розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
встановив:
У жовтні 2025 року ТОВ «Деал фінанс груп» звернулось до Драбівського районного суду Черкаської області із позовом про стягнення із ОСОБА_1 11593 грн 50 коп заборгованості за договором №8623698 від 30 березня 2025 року, з якої 3000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 2593 грн 50 коп - заборгованість за процентами, 6000 грн – заборгованість за пенею/неустойкою. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 30 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії (надійний) №8623698, сума кредиту – 3000 грн, строк кредитування – 360 днів, дата повернення кредиту 24 березня 2026 року, процентна ставка – 0,95% (фіксована), вказані грошові кошти перераховані на платіжну картку відповідача. 16 вересня 2025 року між позикодавцем та позивачем ТОВ «Деал фінанс груп» укладено договір факторингу №16/09/25, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Деал фінанс груп» право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем ОСОБА_1 ..Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 11593 грн 50 коп.. Представник позивача Велікданов С.К. позов підтримує, просить стягнути 2422,40 грн судового збору та 4500 грн витрат на правничу допомогу.
Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2025 року вказану справу за заявою представника ТОВ «Деал фінанс груп» передано за підсудністю до Талалаївського районного суду Чернігівської області, оскільки місце проживання відповідача ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .
Ухвалою Талалаївського районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2025 року вказану справу передано за підсудністю до Ніжинського міськрайонного суду, оскільки місце проживання відповідача ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 .
Спори між судами про підсудність не допускаються.
Дана справа відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 01 грудня 2025 року отримана суддею Олійником В.П. із призначенням її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторінзгідно з ст.ст.19, 274 ЦПК України, про що заперечення сторін під час судового розгляду відсутні.
Представник позивача адвокат Ткаченко Ю.О. згідно з заявою від 06 січня 2026 року позов підтримує, просить розглянути справу за відсутності.
Відповідно до повідомлення Талалаївської сільської ради Чернігівської області від 10 грудня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зареєстрований за адресою, вказаному у кредитному договорі,-в АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим 09 грудня 2025 року судом в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України здійснений виклик відповідача до суду на 11-30 год 26 січня 2026 року через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, також ухвала суду про відкриття провадження у справі надіслано рекомендованим повідомленням на адресу згідно з позовом - АДРЕСА_2 , відповідачем не подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання.
Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні.
За даних обставин суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.
Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. 
Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).
Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України Про електронну комерцію, відповідно до ч.3 ст.11 якого електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. 
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
В судовому засіданні встановлено, що 30 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії (надійний) №8623698, сума кредиту – 3000 грн, строк кредитування – 360 днів, дата повернення кредиту 24 березня 2026 року, процентна ставка – 0,95% (фіксована), неустойка - 150 грн в день, вказані грошові кошти перераховані на платіжну картку відповідача, що підтверджується також і повідомленням АТ КБ «Приватбанк» від 02 січня 2026 року щодо належності ОСОБА_1 банківської картки № НОМЕР_1 та відповідним рухом коштів по ній, зокрема зарахування 30 березня 2025 року 3000 грн.
16 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал фінанс груп» укладено договір факторингу №16/09/25, відповідно до якого позивач отримав право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем ОСОБА_1 , що підтверджується реєстром прав вимог від 18 вересня 2025 року.
Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 
Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Докази на підтвердження недійсності договору №8623698 від 30 березня 2025 року та договору факторингу від 16 вересня 2025 року,- станом на час розгляду справи відсутні. 
За таких обставин позивач відповідно до ст.514 ЦК України набув прав кредитора по вищезазначеному кредитному договору, укладеному із позичальником ОСОБА_1 ..
Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором від 30 березня 2025 року становить: 3000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 2593 грн 50 коп - заборгованість за процентами, 6000 грн – заборгованість за пенею/неустойкою, всього 11593 грн 50 коп.
Під час судового розгляду відповідач не надав суду у встановленому порядку заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, зокрема щодо розрахунку заборгованості та заявлених позивачем процентів, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку,- ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.
Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по кредитному договору відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконав, кредит та платежі відповідно до договору не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов кредитного договору.
За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). 
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває станом на час розгляду справи.
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
За встановлених обставин стягнення пені/неустойки у розмірі 6000 грн за кредитним договором від 30 березня 2025 року у період дії воєнного стану не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, задоволенню підлягають вимоги про стягнення 3000 грн заборгованості за основною сумою боргу, 2593 грн 50 коп заборгованості за процентами, всього 5593 грн 50 коп, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову-на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову-на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із врахуванням задоволення позову частково на 48,24% (5593,50/11593,50*100=48,24) та сплати позивачем 2422 грн 40 коп судового збору відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», на користь позивача підлягають стягненню із відповідача 1168 грн 56 коп судового збору (2422,40*48,24/100=1168,56).
Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах №923/560/17, №329/766/18, № 178/1522/18.
ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір-обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Представництво ТОВ «Деал фінанс груп» здійснюється адвокатом Ткаченко Ю.О. на підставі договору №22-08/25/ДІЛ про надання правничої допомоги від 22 серпня 2025 року та ордеру, що відповідає приписам ч.4 ст.62 ЦПК України, відповідно до якої повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». 
Згідно витягу з Акту №1-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги від 22 вересня 2025 року адвокатом Ткаченко Ю.О. надані послуги щодо вивчення документів, проведення їх аналізу, складання та направлення позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, представництво в суді (вартість 4500 грн).
Виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи малозначність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 4500 грн, який є завищеним, в даному випадку розумним та співмірним розміром є 3000 грн витрат на правничу допомогу, а, із врахуванням часткового задоволення позову, правнича допомога до стягнення визначається судом у розмірі 1447 грн 20 коп (3000*48,24/100=1447,20).
При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 141, 244, 247, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , останнє відоме місце проживання в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп», місцезнаходження-08205, м.Ірпінь, вул.Садова, 31/33, офіс 40/3, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 44280974, заборгованість за договором кредитної лінії №8623698 від 30 березня 2025 року: 3000 грн - заборгованість за основним боргом, 2593 грн 50 коп - заборгованість за процентами, а всього стягнути 5593 (п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто три) грн 50 коп.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 , останнє відоме місце проживання в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп», місцезнаходження-08205, м.Ірпінь, вул.Садова, 31/33, офіс 40/3, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 44280974, 1168 (одну тисячу сто шістдесят вісім) грн 56 коп судового збору та 1447 (одну тисячу чотириста сорок сім) грн 20 коп витрат на правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя В.Олійник