ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 669/952/25
Провадження № 33/820/75/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., захисника Кушки О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконфернції, апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження захисника Кушки О.М., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Білогірського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2025,
в с т а н о в и л а:

Цією постановою   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, працюючого різноробочим ТОВ «Україна 2001»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Роз`яснено ОСОБА_1 строки та порядок оскарження постанови суду і сплати штрафу.
За постановою суду 27 жовтня 2025 року, близько 15 год 05 хв, по вул. Шевченка, в с. Погорільці Шепетівського району Хмельницької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ» моделі «21101» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку як на місці зупинки, так і у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 – адвокат Кушка О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Зазначає, що повний текст оскаржуваної постанови надійшов до електронного кабінету захисника лише 16 грудня 2025, а тому пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин. Переконує, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем, у зазначений у протоколі день та час. Посилається на те, що відсутні об`єктивні дані на підтвердження того, що у працівників поліції була законна підстава для зупинки транспортного засобу, внаслідок чого результати проведеного огляду та складений протокол є недопустимими доказами і не можуть бути покладені в основу судового рішення. Направлення на огляд ОСОБА_1 не містить ознак алкогольного сп`яніння, які на відеозаписі жодного разу (окрім запаху з порожнини рота) працівниками поліції не озвучувались. Тобто, при складанні направлення на огляд ОСОБА_1 працівники поліції дописали ознаки алкогольного сп`яніння, які не були зафіксовані на відеозаписі.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника Кушки О.М., на підтримку доводів апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подана, після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявила клопотання про поновлення цього строку, а також у поновлені строку відмовлено.
Оскільки матеріали справи не містять доказів направлення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, вважаю, що строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин і він підлягає поновленню.
Положеннями частини 7 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно з приписами до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Зі змісту вказаної норми закону слідує, що проходження такого огляду є обов`язком водія, а не його правом.
Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.
В судовому засіданні суду першої інстанції  ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що в цей день він віз з лікарні свою дружину, після проведеної їй операції. Перед цим він добу не спав, оскільки працював на складі вантажником. Їхав з увімкненим світлом фар, будь-яких порушень правил дорожнього руху не допускав. Його безпідставно зупинили працівники поліції, перевірили його документи. Після чого йому повідомили, що на нього вже оформлялись матеріали по ст. 130 КУпАП, проте суд закрив відносно нього справу. В зв`язку з цим, вважає, що працівники поліції умисно намагались притягнути його до відповідальності за керування в нетверезому стані, оскільки раніше він уник за це відповідальності. Також зазначив, що він відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки він нічого не порушував, а також не вживав алкогольних напоїв в цей день.
Разом з тим, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується дослідженими місцевим та апеляційним судом доказами, зокрема даними: 
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 495624, складеного поліцейським сектору поліцейської діяльності № 1 Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області 27 жовтня 2025 року о 15 год 30 хв стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з якого слідує, що 27.10.2025 року, близько 15 год 05 хв, по вул. Шевченка, в с. Погорільці, Шепетівського району Хмельницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ» моделі «21101» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку як на місці зупинки, так і у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 27 жовтня 2025 року, згідно з яким огляд на стан алкогольного сп`яніння не проводився;
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення до КНП «Білогірська багатопрофільна лікарня» від 27 жовтня 2025 року, згідно з якими ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;
У відповідності до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
На спростування доводів апеляційної скарги про відсутність факту керування ОСОБА_1 автомобілем, апеляційним судом було досліджено відеозапис з якого вбачається, як працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , запитують його чи він місцевий, відповідає, що везе жінку з Теофіполя після операції. В процесі розмови виявляють у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, який йому і озвучують. Пропонують пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовляється. Також матеріалами відеозапису підтверджується, як ОСОБА_1 зізнався, що вживав, перед тим як сідав за кермо, алкогольні напої, а саме: «випив сто грам» в магазині, при цьому будь-якого психологічного тиску на нього з боку працівників поліції з метою підвести його до визнання вини не прослідковується. В подальшому працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , належним чином, наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, а також його права.
Зафіксовані відеозаписом обставини, у сукупності з іншими доказами, дають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.
Також суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що на відеозаписі працівник поліції не озвучує виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, так як з відеозапису вбачається, що поліцейський вказує ОСОБА_1 , що від нього чути алкоголь, на що останній відповідає, що вжив 100гр. в магазині.
Посилання захисника, що при складанні направлення на огляд ОСОБА_1 в медичний заклад, працівники поліції дописали ознаки алкогольного сп`яніння, які не були зафіксовані на відеозаписі не уважаються суттєвим порушенням порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року не покладає на поліцейського в обов`язковому порядку оголошувати під відеозапис всі виявленні у водія ознаки алкогольного сп`яніння. Крім того, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився на місці зупинки транспортного засобу, відтак виписане працівниками поліції направлення не є актуальним у даному випадку. 
Щодо посилань відсутності причини зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , то такі відхиляються, оскільки із відеозапису убачається, що працівники поліції, після зупинки автомобіля, вказали ОСОБА_1 , підставу зупинки - початок руху транспортного засобу без увімкнених фар. Крім того, правомірність зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст. 130 КУпАП і дії поліції щодо законності таких підстав можуть бути оскаржені в окремому адміністративному порядку з наданням суду відповідних доказів. 
Предметом розгляду у цій справі є оцінка дій працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія.
У матеріалах справи відсутні, під час апеляційного розгляду, не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
Суд обґрунтовано прийшов до висновку, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Посилання сторони захисту на інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції, не впливають на висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення знайшли своє підтвердження, під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено. 
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладене на ОСОБА_1 стягнення за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,
п о с т а н о в и л а:
Клопотання захисника Кушки О.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білогірського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2025 задовольнити. 
Постанову Білогірського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2025 стосовно ОСОБА_1  залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Кушки О.М. - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду     Л.М.Кулеша