Справа № 577/718/23
Провадження № 2-о/577/55/23  

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

10 березня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області 

в складі: 

головуючого судді Буток Т. А.
при секретарі Кучер Л. П.
з участю представника заявника ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Конотоп справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації, управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації про встановлення факту, 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Конотопського міськрайонного суду Сумської області із вищевказаною заявою про встановлення факту. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.11.1989 року він одружився з ОСОБА_3 (прізвище після укладення шлюбу ОСОБА_4 ), шлюб було укладено у виконкомі Луговицької сільської ради Поліського району Київської області. З 11.11.1989 року разом з дружиною почав проживати в АДРЕСА_1 за місцем її реєстрації. За вищевказаною адресою він зареєструвався лише 10.04.1990 року, оскільки до цього не було потреби в реєстрації. 23.07.1993 року йому з дружиною було видане посвідчення громадянина який постійно працював чи працює або проживає чи проживав у зонах безумовного ( обов`язкового ) та гарантованого добровільного відселення ( категорія 3). Номер посвідчення дружини НОМЕР_1 . У 1994 році заявник з сім`єю виїхав на постійне проживання до Сумської області Конотопський район с. Новомутин, де отримав житло як чорнобилець. Таким чином, він безперервно проживав на території гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року більше 3 років, а саме: з 11.11.1989 року по 31.12.1992 року. На даний час він втратив своє посвідчення, з метою повторного отримання посвідчення звернувся із заявою до Управління соціального захисту населення Конотопської РДА. У відповідь на його звернення надано відмову № 03/1141 від 26.12.2022 року, відповідно до якої відсутні підстави для віднесення його до потерпілих 3 категорії, так як не підтверджено реєстрацію в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року не менше 3 років. Крім того, зазначено, що відповідно до довідки Поліської селищної ради період проживання на вищевказаній території становить 2 роки 8 місяців, що відповідає часу реєстрації у с. Луговики Поліського району Київської області. Фактично ж він проживав у с. Луговики Поліського району Київської області з 11.11.1989 року, без реєстрації.
В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просить задовольнити.
Заінтересована особа управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі представника, проти заявлених вимог заперечує (а.с. 22-24).
Заінтересована особа управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі представника, заперечень проти заявлених вимог не має (а.с. 25).
Суд, заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані докази, вважає що вимоги заявника є обґрунтованими, а тому заяву слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, який створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення та спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, категорія 3.
Згідно з абз. 3 п. 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ від 20 січня 1997 року № 51, потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, чи таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 року с. Луговики Поліського району Київської області відноситься до зони безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення.
Згідно ст.315 ЦПК України в окремому провадженні суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Конотопським РВ УМВС України в Сумській області 16.10.1998 року, вбачається, що ОСОБА_2 народився в с. Рагівка Поліського району Київської області (а.с. 5-8).
Згідно витягу з реєстру територіальної громади № 2022/111043853 від 08.11.2022 року, ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9).
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 , 11.11.1989 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_3 . Після реєстрації шлюбу спільне прізвище ОСОБА_4 (а) (а.с.11).
З довідки Поліської селищної ради № 272 від 06.09.2022 року, вбачається, що ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 з 10.04.1990 року по 20.08.1994 року (а.с. 12).
Згідно довідки Поліської селищної ради № 278 від 07.09.2022 року, ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 з листопада 1989 року по квітень1990 року (а.с. 13).
ОСОБА_5 видано посвідчення громадянки, яка постійно проживає чи працює або проживає чи проживала у зонах безумовного та гарантованого добровільного відселення у 1986-1993 роках (категорія 3) 23.07.1993 року серія НОМЕР_1 ( в.с. 15).
Відповідно до інформації управління соціального захисту населення Конотопської РДА № 03/1141 від 26.12.2022 року, управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації від 22.12.2022 року № 521/2 надало відповідь про те, що додаток № 5 видається особам, які постійно проживали на території гарантованого добровільного відселення на день аварії або станом на 1 січня 1993 року проживали у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років. Відповідно до довідки виданої Поліською селищною радою від 06.09.2022 року № 272 період проживання ОСОБА_2 становить 2 роки 8 місяців 21 день. Враховуючи вищезазначену інформацію, офіційних підстав для віднесення особи до потерпілих категорії 3 немає, так як не підтверджена реєстрація в зоні гарантованого добровільного відселення, яка станом на 01.01.1993 року повинна становити не менше трьох років. 
Свідок ОСОБА_5 , допитана в судовому засіданні пояснила, що вона дружина заявника, вони одружилися 11.11.1989 року, після реєстрації шлюбу стали проживати за адресою: АДРЕСА_1 в будинку її батьків. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася донька. Так, дійсно до 10.04.1990 року чоловік проживав без реєстрації, потім зареєструвався.
Свідок ОСОБА_6 , допитана в судовому засіданні пояснила, що з заявником сусіди, проживали по сусідству в с. Луговики Поліського району Київської області. Дійсно після того як ОСОБА_4 одружилися, вони стали проживати у батьків ОСОБА_7 , де і проживали до відселення. Відселялися вони також разом.
У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, про які повідомили свідки. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання підтверджуються і доповнюються іншими зібраними по справі доказами.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованихКонституцієюі законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У рішенні від 04 грудня 1995 року у справі "Bellet v. France" ("Белле проти Франції") Європейський суд з прав людини зазначив, щостаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободмістить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки не є визначальною обставиною.
Проаналізувавши обставини та документальні докази по справі, суд вважає, що заявлені вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.
Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення.
Керуючись ст. 89, 247, 258-259, 265, 315, 319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Конотопським РВ УМВС України в Сумській області 16.10.1998 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) задовольнити.
Встановити факт проживання ОСОБА_2 у період з 11 листопада 1989 року по 10 квітня 1990 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя Буток Т.  А.