ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
 
Єдиний унікальний №314/5063/25 Головуючий в 1 інст. Кіяшко В.О.
Провадження №33/807/1474/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року       місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Кари Ю.М. на постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою судді Вільнянського районного суду Запорізької області, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, стягнуто судовий збір. 
Не погоджуючись із вказаною постановою судді, адвокат Кара Ю.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
При цьому підставою для поновлення строку є поважні причини його пропуску, якими є лише ті обставини, що були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Клопотання про поновлення строку захисник обґрунтовує тим, що копію оскаржуваної постанови вона отримала 18 грудня 2025 року в приміщенні Вільнянського районного суду Запорізької області. Отже вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, нею пропущений з поважних причин.
Проте зазначені доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не вказують на наявність підстав для його задоволення.
Поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення є механізмом забезпечення певної гнучкості та пропорційності при вирішенні питання про допуск скаржника до апеляційного судового розгляду. 
З аналізу практики Європейського суду з прав людини вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано судове рішення або копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»); відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії»).
Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Мельник проти України», норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час, такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).
Суддею апеляційного суду встановлено, що ОСОБА_1 особисто приймав участь в розгляді справи, вину в інкримінованому йому правопорушенні визнав в повному обсязі (а.с. 14). У цей же день, 10 грудня 2025 року ОСОБА_1 отримав копію постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2025 року, що підтверджується відповідною розпискою в справі (а.с. 19). 12 грудня 2025 року адвокат Кара Ю.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 на підставі доручення, виданого Південно - Східним міжрегіональним центром з надання БВПД 12 грудня 2025 року, звернулася до Вільнянського районного суду Запорізької області з заявою про ознайомлення з матеріалами справи та видачу копії оскаржуваної постанови. Фактично з матеріалами справи захисник ознайомилася 18 грудня 2025 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження. Однак, з апеляційною скаргою до апеляційної інстанції звернулася лише 22 грудня 2025 року. 
Разом із цим, матеріали справи не містять відомостей про отримання копії оскаржуваної постанови захисником саме 18 грудня 2025 року, що захисником вказано як єдину підставі для поновлення строку. 
Виходячи з викладеного, суддя апеляційного суду вважає, що ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Кара Ю.М. з урахуванням участі в розгляді справи ОСОБА_1 та отримання копії оскаржуваної постанови в день розгляду справи – 10 грудня 2025 року, ознайомлення захисника з матеріалами справи 18 грудня 2025 року, мали об`єктивну можливість подати апеляційну скаргу в межах строку на апеляційне оскарження. Однак, вказаним правом не скористалися.
Розглядаючи питання щодо поновлення строків на апеляційне оскарження, суддя апеляційного суду звертає увагу, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. 
Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (п.46 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).
Так, Європейський суд з прав людини встановив порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі «Пономарьов проти України» з тієї причини, що строк на оскарження був продовжений по завершенню значного періоду часу не для усунення серйозних судових помилок, а лише з метою повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі (п.п. 41-42).
Наведена ініціатором клопотання причина пропуску строку на апеляційне оскарження не перебуває у площині поважних причин, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто такі, що не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до апеляційної інстанції у строк, визначений законом і такі обставини мають бути підтверджені скаржником.
Отже, наявність суттєвих перешкод у своєчасній реалізації ОСОБА_1 та його захисником – адвокатом Карою Ю.М. права на апеляційне оскарження судового рішення, строк якого згідно ст. 294 КУпАП обчислюється з дня винесення постанови, ініціатором клопотання не наведені і суддею апеляційного суду не встановлені, що в своїй сукупності засвідчує відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження.
З урахуванням вказаного, а також того, що ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Кара Ю.М. не були позбавлені права оскаржити судове рішення у строки передбачені КУпАП, суддя апеляційного суду вважає за необхідне відмовити у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2025 року.
Оскільки у поновлені строку відмовлено, апеляційна скарга, у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП, повертається особі, яка її подала.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити адвокату Карі Юлії Миколаївні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2025 року, апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду      Рассуждай В.Я.
Дата документу  Справа № 314/5063/25