КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 753/10817/25
№ апеляційного провадження: 33/824/4232/2025
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Болотов Є.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року, винесену під головуванням судді Шаповалової К.В., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП,-

встановив:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, та накладено на неїадміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 020 грн 00 коп. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. в дохід держави.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, захисник ОСОБА_1 зазначила, що висновок приватного психолога не є судовою експертизою, не забезпечує об`єктивності та неупередженості та не може бути належним доказом причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_2 та психологічним станом потерпілого. Суд першої інстанції не надав належної оцінки показанням вчителів та однокласників, які категорично заперечували систематичний характер цькування, агресивні дії та підтверджували жартівлий характер взаємин. 
У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 та її захисник доводи апеляційної скарги підтримали.
ОСОБА_3 та її захисник заперечили щодо задоволення вимог апеляційної скарги. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
За ч. 3 ст. 173-4 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення булінгу (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, вчинене малолітньою або неповнолітньою особою віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, та тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин.
Згідно ч. 3 ст. 173-4 КУпАП діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» булінг (цькування) - психологічне, фізичне, економічне чи сексуальне насильство, тобто будь-яке умисне діяння (дія або бездіяльність), у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, яке систематично вчиняється особою стосовно дитини, з якою вони є учасниками одного колективу, або дитиною стосовно іншого учасника одного колективу та яке порушує права, свободи, законні інтереси потерпілої особи та/або перешкоджає виконанню нею визначених законодавством обов`язків.
У п. 4 розділу І Порядку реагування на випадки булінгу (цькування), який затверджений наказом Міністерства освіти та науки України від 28 грудня 2019 № 1646 «Деякі питання реагування на випадки булінгу (цькування) та застосування заходів виховного впливу в закладах освіти» вказано, що ознаками булінгу (цькування) є систематичне вчинення учасниками освітнього процесу діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, в тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, а саме: умисне позбавлення їжі, одягу, коштів, документів, іншого майна або можливості користуватися ними, перешкоджання в отриманні освітніх послуг, примушування до праці та інші правопорушення економічного характеру; словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи; будь-яка форма небажаної вербальної, невербальної чи фізичної поведінки сексуального характеру, зокрема принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська, образи, жарти, погрози, поширення образливих чуток; будь-яка форма небажаної фізичної поведінки, зокрема ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, завдання ударів; інші правопорушення насильницького характеру.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключаютъ приниження честі та гідності дитини.
Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада  1989 року встановлюється, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 09 травня 2025 року серії ВАБ № 213423 з січня 2025 року по 19 квітня 2025 року неповнолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учень 8-А класу Київського інженерного ліцею м. Київ, вул. Княжий затон, 12а, вчиняв дії фізичного та психологічного насильства, що полягали у стусанах, триманні, образливому чіплянні, вигадуванні образливих прізвиськ щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учня 8-А класу в приміщенні Київського інженерного ліцею. Враховуючи, що ОСОБА_1 не досяг віку, з якого настає адміністративна відповідальність, тому до відповідальності притягується його мати - ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.
Типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.
Згідно об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, що стосується булінгу (цькування) у сфері освіти, до основних складових даного правопорушення належать: умисне вчинення будь-яких діянь психологічного, фізичного, економічного чи сексуального насильства, в тому числі із застосуванням електронних комунікацій, стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, або з боку такої особи стосовно інших учасників освітнього процесу. Згідно з вимогами закону, обов`язковим є також доведення наслідків таких дій у вигляді шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого, а також наявність причинного зв`язку між діями правопорушника та наслідками, які виникли.
Систематичність (повторюваність) діяння є однією з ознак булінгу, яка є ключовою відмінністю від конфлікту між учасниками освітнього процесу, прояву невихованості чи недисциплінованості.
Згідно копії заяви ОСОБА_3 до директора Київського інженерного ліцею від 25 квітня 2025 року, ОСОБА_5 вчиняє булінг по відношенню до її дитини - ОСОБА_4 (фізичне насильство/словесні образи, які мають сексуальний підтекст). Вказані дії розпочались взимку та відбуваються по кілька разів на тиждень, продовжились під час перебування у таборі (березень-квітень 2025 року) та не припинились після спілкування з вчителями та батьками ОСОБА_2 .
За п. 2 Розділу 2 «Порядку реагування на випадки булінгу (цькування)» керівник закладу освіти у разі отримання заяви або повідомлення про випадок булінгу (цькування) зобов`язаний невідкладно у строк, що не перевищує однієї доби, повідомити територіальний орган (підрозділ) Національної поліції України, принаймні одного з батьків або інших законних представників малолітньої чи неповнолітньої особи, яка стала стороною булінгу (цькування), скликає засідання комісії з розгляду випадку булінгу (цькування) не пізніше ніж упродовж трьох робочих днів з дня отримання заяви або повідомлення.
У разі прийняття рішення комісією про наявність обставин, що обґрунтовують інформацію, зазначену у заяві, до завдань комісії також належать, зокрема визначення заходів виховного впливу щодо сторін булінгу (цькування) у групі (класі), де стався випадок булінгу (цькування).
До матеріалів справи долучено копію наказу директора Київського інженерного ліцею № 72 від 25 квітня 2025 року «Про проведення розслідування за зверненням ОСОБА_3 комісією з розгляду випадків боулінгу (цькування).
Відповідно до протоколу № 2 засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) ухвалено рішення, яким обставини, що обґрунтовують інформацію цькування ОСОБА_4 однокласниками ОСОБА_6 та ОСОБА_1 визнано наявними.
Згідно листа опитування, ОСОБА_7 й повідомив про те, що  цькування зі сторони ОСОБА_2 почались у січні 2025 року на уроці математики. Вигадували про нього історії,на його прохання припинити, повідомляли, що мають на увазі іншого ОСОБА_8 . На перервах ОСОБА_9 переслідував ОСОБА_8 , утримував його, скручував йому руки, щоб він ( ОСОБА_8 ) не міх затулити вуха і примушували слухати ці історії з сексуальним підтекстом. Також ОСОБА_9 і ОСОБА_10 придумували йому образливі прізвиська: «ОСОБА_23», « ОСОБА_24 » та називали так його в присутності інших учнів. Навесні, коли хлопці всі разом перебували у таборі, цькування продовжувались. Коли після 24.00 вихователі привітали ОСОБА_12 з днем народження він ( ОСОБА_10 ) пішов з кімнати, потім повернувся з натовпом інших хлопців та дівчат, які стали навкруги ліжка ОСОБА_8 та не давали можливість йому відпочивати, одягнутись, знімали його на відео.
Дослідивши матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, всупереч доводам апеляційної скарги підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у письмових поясненнях вчителя технічної творчості ОСОБА_13 , згідно яких, під час проведення уроків в кінці березня-на початку квітня 2025 року було помічено неприйнятне ставлення ОСОБА_12 та ОСОБА_9 до ОСОБА_8 , а саме постійні звернення до ОСОБА_8 , після яких він втрачав настрій та було помітно, що ОСОБА_8 ті звернення неприємні та він стримувався з останніх сил. Така ситуація повторювалась неодноразово, на зауваження вчителя ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не реагували;
- у письмових поясненнях ОСОБА_14 , згідно яких вона спостерігала між ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 певні жарти, які на її думку не є цькуванням, хоча й ОСОБА_8 просив хлопців припинити такі дії, проте вони не реагували на його зауваження і продовжували. Щодо історій про ОСОБА_8 з сексуальним підтекстом нічого не чула. Після повернення з табору ОСОБА_10 та ОСОБА_9 уникали ОСОБА_8 . На уроках технічної творчості вчитель неодноразово робив зауваження ОСОБА_12 та ОСОБА_9 ;
- у письмових поясненнях вчителя української мови та літератури ОСОБА_15 , згідно яких у березні 2025 року вона кілька разів була свідком ситуації, коли ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під час перерви біля кабінету № 304 утримували ОСОБА_8 , який чинив їм супротив та намагався вирватись. На її зауваження учні казали, що жартують;
- у письмових поясненнях ОСОБА_16 , згідно яких вона була свідком негативних дій ОСОБА_12 та ОСОБА_9 в бік ОСОБА_8 і це було неодноразово, вони вигадували ОСОБА_8 образливі прізвиська, історії про нього з сексуальним підтекстом. Хлопці глузували і з іншого однокласника, а також чіплялись до нього, забирали його речі, не віддавали підручник, кидались ним, в результаті чого він порвався, на її прохання припинити хлопці не реагували, а припинили лише коли вона поскаржилась класному керівнику та своїм батькам;
- у письмових поясненнях ОСОБА_2 , який підтвердив, що він дійсно застосовував до ОСОБА_8 прізвиська: « ОСОБА_23 » та « ОСОБА_24 », вважав, що вони не образливі та жартівливі. ОСОБА_8 просив його так не називати. Не примушував ОСОБА_8 слухати історії, у таборі жодних образливих дій до ОСОБА_8 з його боку не було. Всі дії між ним та ОСОБА_8 носили дружній характер та він не цькував його і не мав на меті завдати психологічних страждань;
- у письмових поясненнях однокласника  ОСОБА_18 , згідно яких він спостерігав між хлопцями прізвиська, проте на його думку вони жартівливі та не були злісними, бойкоту однокласники ОСОБА_8 не влаштовували, жодній дій фізичного характеру з боку ОСОБА_9 до ОСОБА_8 не було, мали місце «догонялки» та лоскотання дружнього характеру. Історій негативного змісту про ОСОБА_8 він не чув, не вважає дії хлопців булінгом.
До матеріалів справи долучено копію консультативного висновку психолога ОСОБА_19 , згідно якого у ОСОБА_4 спостерігається внутрішній стан втоми, виснаження, дратівливості, тривожного очікування, що є типовим для залишкової травматичної симптоматики, підтверджується наявність емоційного резонансу з подіями, пов`язаними з булінгом.
Згідно висновку практичного психолога Київського інженерного ліцею ОСОБА_20 емоційно стривожений подіями з однокласниками ОСОБА_9 та ОСОБА_12 і йому максимально потрібна підтримка сім`ї і за бажанням консультації психотерапевта.
Враховуючи вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, апеляційний суд вважає правильним висновоксуду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.
Доказів на спростуванняправильності висновкусуду першої інстанції апелянтом не надано.
Матеріали справи містять належні докази на підтвердження систематичності (повторюваності) дій ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 , що є ключовою ознакою боулінгу та відмінністю від конфлікту між учасниками освітнього процесу, прояву невихованості чи недисциплінованості.
Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Притягнення до адміністративної відповідальності осіб, які є батьками малолітніх, що вчинили відповідне правопорушення відповідає принципу пропорційності та справедливого балансу між інтересами малолітнього потерпілого, який став жертвою булінгу і потребує захисту та інтересами батьків малолітнього кривдника, оскільки останні повинні відповідати за належну соціальну поведінку своєї малолітньої дитини та зобов`язані вживати заходів для її виховання, навчання, духовного і морального розвитку у дусі поваги до гідності інших людей.
Доводи апеляційної скарги про те, що оцінка «жартів» ОСОБА_2 як прояву булінгу є суб`єктивною думкою, апеляційний суд відхиляє, оскільки письмовими пояснення третіх осіб підтверджено стривожену реакцію ОСОБА_4 на вказані висловлювання та неодноразові прохання їх припинити. Відповідно до висновку практичного психолога Київського інженерного ліцею ОСОБА_21 , ОСОБА_8 емоційно стривожений подіями з однокласниками ОСОБА_9 та ОСОБА_12 і йому максимально потрібна підтримка сім`ї і за бажанням консультації психотерапевта. Згідно консультативного висновку психолога ОСОБА_19 , у ОСОБА_4 спостерігається внутрішній стан втоми, виснаження, дратівливості, тривожного очікування, що є типовим для залишкової травматичної симптоматики, підтверджується наявність емоційного резонансу з подіями, пов`язаними з булінгом.
Апеляційний суд звертає на увагу на те, що вказаними висновками психологів, письмовими поясненнями вчителів та однокласників підтверджується завдання шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_22 , які відмічали його пригнічений настрій, що спростовує доводи апеляційної скарги про те, що між дітьми були неприязні відносини, а не прояв боулінгу.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги письмові пояснення вчителів та однокласників які не помічали фізичного та психологічного насильства до ОСОБА_4 , апеляційний суд оцінює критично, оскільки вони не спростовують інших пояснень, якими підтверджується систематичність таких діянь ОСОБА_2 . 
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.
Доказів відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апелянтом не надано.
Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування постанови Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП немає.
З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 24 грудня 2025 року.

Суддя Є.В. Болотов