26.11.25
22-ц/812/1984/25
Справа № 484/3584/25 Головуюча в 1-й інстанції Коваленко Н. А. 
Провадження 22-ц/812/1984/25                                                       Доповідачка апеляційної інстанції Ямкова О. О. 
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
26 листопада 2025 року                                                         м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючої - судді – Ямкової О. О.,
суддів – Крамаренко Т. В., Локтіонової О. В., 
із секретарем судового засідання: Чистою В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою 
Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Південь Агро Інвест»
на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Коваленко Н. А. в приміщенні суду в місті Первомайську Миколаївської області о 9 год 30 хв, із складенням 3 вересня 2025 року повного рішення, у справі 
за позовом
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ТОВ «Південь Агро Інвест»
про розірвання договору оренди землі, 
стягнення орендної плати з урахування пені та індексації,-
В С Т А Н О В И В:
 
1 липня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ТОВ «Південь Агро Інвест» про розірвання договору оренди землі, стягнення орендної плати з урахуванням пені та індексації.
В обґрунтування позову зазначали, що у порядку спадкування набули право власності на три земельні ділянки із кадастровими номерами 4825486300:07:000:0228, 4825486300:01:000:0565, 4825486300:05:000:0306 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах Синюхинобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, які спадкодавицею, їх матір`ю, за життя були передані в тимчасове платне користування спочатку ПСП імені Т. Г. Шевченка і в подальшому ТОВ «Південь Агро Інвест». 
Після оформлення спадкових прав, 1 червня 2021 року ними з ТОВ «Південь Агро Інвест» укладено додаткову угоду до договору оренди земельних ділянок, за умовами якої позивачами, як орендодавцями, три земельні ділянки, що ними набуті на праві власності, передані в платне користування відповідачу строком до 31 грудня 2031 року зі сплатою орендної плати у строк до 1 вересня кожного року та у розмірі 15,15% від нормативної грошової оцінки кожної земельної ділянки, яка за трьома ділянками складає загальну суму 27 356 грн 29 коп.
Між тим, виплата орендної плати відбувалась із грубим порушенням строків, а саме: орендна плата за 2021 та 2022 роки позивачці ОСОБА_2 виплачена лише 12 травня 2023 року, а позивачу ОСОБА_1 - 7 березня 2023 року. Орендна плата за 2023 рік позивачці ОСОБА_2 не виплачена, а позивачу ОСОБА_1 виплачена з порушенням строку - 17 листопада 2023 року.
У 2024 році між позивачами та відповідачем підписано додаткову угоду про збільшення розміру орендної плати, яка також була виплачена із запізненням та примірник цієї угоди у позивачів відсутній.
За наведеного позивачами розраховано заборгованість по орендній платі, яка перед позивачкою ОСОБА_2 складає суму в розмірі 11 029 грн 36 коп. за 2023 рік. Заборгованість з орендної плати перед позивачем ОСОБА_1 відсутня.
В той же час, з огляду на допущені товариством порушення строків виплати на користь позивачів орендної плати, починаючи з 2022 року, яке призвело до утворення перед позивачкою ОСОБА_2 заборгованості, просили про розірвання договору, укладеного їх матір`ю 18 лютого 2008 року та про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 заборгованості за орендною платою у розмірі 11 029 грн, пені у розмірі 73 грн 31 коп. та 5 972 грн 87 коп. індексації, а всього суми в розмірі 17 075 грн 34 коп., та на користь ОСОБА_1 45 грн 23 коп. пені, а також 5 972 грн 87 коп. індексації, що складає 6 018 грн 10 коп. 
Клопотали про витребування у відповідача договору оренди, укладеного між померлою ОСОБА_3 та відповідачем 18 лютого 2008 року.
У відзиві на позовну заяву відповідач вважав її доводи необґрунтованими, посилаючись на здійснення ним виплати за договором оренди за 2023 рік позивачці ОСОБА_2 17 листопада 2023 року у розмірі 11 029 грн 36 коп. і відсутності заборгованості з орендної плати перед позивачами. Зазначав також про не доведення позивачами істотного порушення товариством умов договору оренди, як підстави для його дострокового розірвання, та неправильне обчислення позивачами орендних платежів, що призвело до помилкового розрахунку пені та індексації орендної плати. Посилався на відповідну судову практику.
Надав копію витребуваного договору оренди, укладеного 18 лютого 2008 року ОСОБА_3 з ПСП ім. Т. Г. Шевченка. 
У відповіді на відзив на позовну заяву позивачі заперечили доводи відповідача вказавши, про наявність затримки строків виплати сум орендної плати, які є підставою для нарахування пені і індексації та розірвання договору оренди. Наполягали на задоволенні позову.
У запереченнях на відповідь на відзив відповідач послався на те, що спір фактично стосується неправильності проведення ТОВ «Південь Агро Інвест» індексації орендної плати, стягнення недоплачених сум та розрахунку пені, та повторно зазначив, що нарахування позивачами пені та індексації орендної плати зроблено внаслідок неправильного обчислення ними сум орендних платежів. Посилався на відповідну судову практику.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 серпня 2025 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалено про розірвання договору оренди земельної ділянки від 18 лютого 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 , правонаступниками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , і ТОВ «Південь Агро Інвест» (правонаступника ПСП ім. Т. Г. Шевченка). З ТОВ «Південь Агро Інвест» на користь ОСОБА_2 стягнуто заборгованість по орендній платі у розмірі 11 029 грн 16 коп., пеня за несвоєчасний розрахунок по орендній платі в розмірі 73 грн 31 коп., а усього в розмірі 11 102 грн 47 коп., та на користь ОСОБА_1 45 грн 23 коп. пені за несвоєчасний розрахунок по орендній платі. У задоволенні вимоги про стягнення індексації орендної плати на користь позивачів відмовлено. 
Розподілено судові витрати. 
Ухвалюючи рішення, суд виходив з наявності підстав для розірвання договору внаслідок порушення орендарем строків виплати орендної плати та наявності підстав для стягнення заборгованості з орендної плати на користь позивачки ОСОБА_2 і пені на користь обох позивачів, а також відсутності підстав для стягнення індексації.
В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Південь Агро Інвест», посилаючись на те, що судом не враховано спеціальне правове регулювання правовідносин, які виникли між сторонами, неправильно застосовані норми матеріального права щодо випадку непереборної сили, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів скарги посилався на те, що судом проігноровано надання відповідачем відомостей про виплату орендної плати та доведено відсутність заборгованості з орендної плати. Згідно витягу відомостей бухгалтерського обліку про нарахування та виплату відповідачем орендної плати - позивачам орендна плата за 2022-2024 роки виплачена повністю. 
При вирішенні справи, на його думку, судом першої інстанції не враховано наявність обставин непереборної сили, пов`язаних із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, які підтверджені листом Торгово-промислової палати, у зв`язку з визнанням вторгнення форс-мажорною обставиною. Внаслідок цього вважав застосування судом до нього санкцій за порушення умов договору на рівні мирного часу безпідставним. 
Вказував на відсутність фактів систематичної несплати за договором, як істотного порушення його умов, що визначені позивачами підставою для розірвання договору оренди.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачі заперечили її доводи переважно з аргументів, викладених ними раніше у поданих процесуальних заявах та вважали постановлене рішення законним та обґрунтованим. Звернули увагу суду на той факт, що відповідач не заперечує факт виплати ним орендної плати із грубим порушенням термінів, однак посилається на неможливість її своєчасної виплати у 2022 році, у зв`язку із масштабним вторгненням рф. Зазначили про те, що введення воєнного стану у цьому випадку може бути визнано форс-мажорною обставиною, лише при доведенні товариством того, що саме ця обставина є підставою для порушення ним умов договору, однак такі обставини у справі орендарем не доведені.
Одночасно заперечували проти виплати ОСОБА_2 заборгованості по орендній платі за 2023 рік та посилалися на систематичність порушення товариством умов договору в частині строків виплати оренди. 
Справа в суді апеляційної інстанції розглянута за відсутністю її учасників, які належним чином повідомлені про дату та час її слухання та не надали заяв про відкладення судового засідання з будь-яких поважних причин, а також за наданої позивачами заяви з проханням слухати справу за їх відсутності. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступних підстав. 
Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.
Згідно з положеннями статті 14 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції чинній на час укладення договору) договір оренди землі укладається в письмовій формі та за бажанням однієї із сторін може бути посвідчено нотаріально (в редакції на час укладення додаткової угоди).
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції на момент укладення договору) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
На момент укладення договору оренди статтею 22 цього Закону визначено, що орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробіткової формах, а за змінами, що відбулися на час укладення додаткової угоди передбачено, що орендна плата справляється лише у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.
Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» (в редакціях, чинних на момент укладення договору та додаткової угоди до нього) визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Відповідно до пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.
Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату», зокрема, орендної плати.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що частинами 1 і 2 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тлумачення пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України, частини 2 статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
В той же час Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2024 року під час розгляду справи № 918/391/23 відступила від наведеного висновку Об`єднаної Палати КЦС, викладеного у цій постанові, шляхом конкретизації та зазначення про те, що несплата орендної плати в розумінні пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України охоплює випадки лише повної несплати орендної плати, у строки, визначені договором. Натомість часткова несплата (недоплата) орендної плати може бути підставою для розірвання договору оренди землі на підставі частини другої статті 651 ЦК України, якщо таке порушення умов договору буде кваліфіковане як істотне.
У цьому разі Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у разі якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначено умовами договору оренди землі, тобто коли орендар допустив недоплату орендної плати й таке порушення умов договору є істотним, тоді застосуванню підлягає не спеціальна норма пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України, а загальне правило частини 2 статті 651 ЦК України.
Тобто якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, то договір має бути розірваний на підставі частини 2 статті 651 ЦК України.
У випадку неістотної недоплати орендної плати (чи встановлення неістотності такого порушення судом) ефективним та пропорційним буде такий спосіб захисту, як стягнення заборгованості з орендної плати.
З матеріалів справи вбачається, що за життя матері позивачів ОСОБА_3 належали на праві власності земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва із кадастровими номерами: 4825486300:07:000:0228 площею 4,8979 га; 4825486300:01:000:0565 площею 0,9305 га; 4825486300:05:000:0306 площею 0, 1384 га, що розташовані в межах Синюхинобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, та які вона передала у платне строкове користування на підставі договору, укладеного 18 лютого 2008 року між нею та орендарем ПСП імені Т. Г. Шевченка та додаткових угод до нього (а.с.14, 40-42).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла та спадщину, яка складається з вищевказаних земельних ділянок, успадкували позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по частці спадкового майна (а.с.22-24).
В подальшому на підставі додаткової угоди до договору від 18 лютого 2008 року і додаткових угод до нього, між позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і ТОВ «Південь Агро Інвест» 1 червня 2021 року укладений договір оренди від цієї же дати, який по суті є окремим договором за участю інших сторін, за умовами якого позивачі передали успадковані ними земельні ділянки в платне користування орендаря ТОВ «Південь Агро Інвест» за новими погодженими умовами, строком до 31 грудня 2031 року, та зі сплатою орендної плати за три земельні ділянки в загальному розмірі 27 356 грн 29 коп. у строк не пізніше 1 вересня поточного року, обчислення якої здійснюється з урахуванням індексаційної виплати (пункти 4.1., 4.2., 4.3 договору) (а.с.8-9). 
Умовами, викладеними у пунктах 4.2 та 4.7 цієї додаткової угоди сторонами визначено, що із суми орендної плати орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України. А у випадку невнесення орендної плати у строки, визначені цією угодою, справляється пеня у розмірі 0,001% від несплаченої суми за кожний день прострочення.
Таким чином, між позивачами та відповідачем склалися правовідносини, пов`язані з передачею у платне строкове користування трьох земельних ділянок за узгодженою сумою орендної плати, яка повинна сплачуватися орендарем у визначені додатковою угодою строки з окремим визначенням плати за користування земельними ділянками за перший рік оренди за фактичну кількість календарних днів оренди, починаючи з дня укладення договору і по 31 грудня року, в якому укладено договір.
Отже, за наведеного та з урахуванням умов пункту 4.2 сума орендної плати, яка підлягає щорічній виплаті на користь орендодавців без урахування податків та зборів складає суму в 22 021 грн 81 коп., а з огляду на укладення нового договору сума орендної плати за його умовами за 2021 рік повинна була розраховуватись за 7 місяців фактичного користування та становитиме 12 846 грн 05 коп. без урахування податків та зборів. 
В той же час, з огляду на положення пункту 4.3 про обчислення розміру орендної плати з урахуванням індексації її розміру на суму збільшення споживчих цін, орендна плата за умовами додаткової угоди від 1 червня 2021 року за 2021 рік становитиме 27 356 грн 29 коп. з урахуванням податків та зборів та 22 021 грн 81 коп. без урахування податків та зборів, за 2022 рік становитиме 30 091 грн 92 коп. з урахуванням податків та зборів або 24 223 грн 99 коп. без урахування податків та зборів, за 2023 рік - 34 633 грн 06 коп. з урахуванням податків та зборів або 27 879 грн 61 коп. без урахуванням податків та зборів, і за 2024 рік 28 751 грн 46 коп. з урахуванням податків та зборів або 23 144 грн 92 коп. без урахування податків та зборів. 
Таким чином, за умовами додаткової угоди орендна плата за період з 2021 року по 2024 рік включно з урахуванням її обчислення з індексацією складає 120 832 грн 73 коп. з урахування податків та зборів або по 60 416 грн 37 коп. на кожного з орендодавців, чи 97 270 грн 33 коп. загальної суми орендної плати без урахування податків та зборів або по 48 635 грн 17 коп. на кожного із орендодавців.
Як слідує із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу на виконання зобов`язань за договорами оренди, орендарем ТОВ «Південь Агро Інвест» за умовами додаткової угоди від 1 червня 2021 року виплачено позивачу ОСОБА_1 : у липні 2021 року 27 356 грн 40 коп., у серпні 2021 року 560 грн 25 коп., у березні 2023 року 15 625 грн 53 коп.; у листопаді 2023 року 13 701 грн 06 коп.; у вересні 2024 року 23 387 грн 73 коп.; у листопаді 2024 року 932 грн 03 коп.; у грудні 2024 року 105 грн 19 коп., що становить 82 287 грн 23 коп. з урахуванням податків та зборів та складає суму 66 241 грн 22 коп. без урахування податків та зборів (а.с.153-164).
Позивачці ОСОБА_2 за цим же договором виплачено у липні 2021 року 27 356 грн 22 коп., у серпні 2021 року 560 грн 25 коп., у листопаді 2021 року 123 грн 80 коп.,у травні 2023 року 15 625 грн 57 коп.; у листопаді 2023 року 13 701 грн 06 коп.; у серпні 2024 року 13 678 грн 15 коп.; у вересні 2024 року 9 709 грн 58 коп.; у листопаді 2024 року 7 816 грн 23 коп.; у грудні 2024 року 157 грн 79 коп., що в цілому становить 88 728 грн 60 коп. з урахуванням податків та зборів та складає суму 71 426 грн 52 коп. без урахування податків та зборів. 
Отже, за відомостями компетентного органу за період 2021-2024рр включно товариством на користь двох орендарів сплачено 171 015 грн 83 коп. орендної плати з урахуванням податків та зборів, замість 120 832 грн 73 коп., яка підлягала нарахуванню та виплаті за умовами договору з урахуванням індексації її розміру на суму збільшення споживчих цін або 137 667 грн 74 коп. без урахування податків та зборів, замість 97 270 грн 33 коп., яка підлягала виплаті за умовами додаткової угоди до договору від 1.06.2021.
Між тим, за змістом позову позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вказували про неналежне виконання орендарем своїх обов`язків, взятих на себе за додатковою угодою до договору оренди, та на систематичне порушення строків при виплаті на їх користь орендної плати за період 2021-2024рр, пов`язане з її недоплатою та затримками її виплати. При тому недоплатою за 2023-2024рр позивачка ОСОБА_2 вказувала невиплачену їй суму орендної плати за 2023 рік у розмірі 11 029 грн 36 коп. 
За наведеного, позивачі в якості доказів отриманої орендної плати надали звіт про транзакціях з операцій по рахунку без використання картки за період з 1 січня 2021 року по 1 травня 2025 року, з яких вбачається, що ОСОБА_2 отримано: 9 липня 2021 року 22 021 грн 79 коп. орендної плати за 2021 рік; 12 травня 2023 року 11 029 грн 36 коп. орендна плата за 2022 рік та 4 596 грн 19 коп. орендна плата за 2021 рік; 8 серпня 2024 року 11 010 грн 91 коп. орендна плата за 2024 рік; 6 лютого 2025 року 7 816 грн 23 коп. орендна плата за 2024 рік. Одночасно за таким же звітом позивачем ОСОБА_1 отримано: 9 липня 2021 року 22 021 грн 84 коп. орендної плати; 7 березня 2023 року 11 029 грн 36 коп. орендної плати та 4 596 грн 16 коп. орендної плати; 17 листопада 2023 року 11 029 грн 36 коп. орендної плати; 6 вересня 2024 року 17 895 грн 08 коп. орендної плати; 2 червня 2024 року 932 грн 03 коп. орендної плати (а.с. 25-30).
Тобто відповідно до поданих позивачами суду звітів ОСОБА_2 отримано 52 471 грн 48 коп. орендної плати без урахування податків та зборів, а ОСОБА_1 - 67 503 грн 83 коп., а усього за відомостями наданими особисто позивачами орендарем виплачено 119 975 грн 31 коп., що теж значно більше загальної суми орендної плати за додатковою угодою, яка підлягала виплаті безпосередньо орендодавцям без урахування податків та зборів та становила за її умовами 97 270 грн 33 коп. (а.с.25-30).
Крім того, заперечуючи проти доводів позивачки ОСОБА_2 щодо невиплати їй орендної плати за 2023 рік відповідачем надано копію платіжної інструкції №8485 від 17 листопада 2023 року про виплату орендної плати за 2023 рік у розмірі 11 029 грн 36 коп., на підтвердження здійснення платежу якого відомості у наданійпозивачами виписці з банківського рахунку ОСОБА_2 відсутні (а.с.52), а також надали витяг з програмного комплексу бухгалтерії підприємства, які є відомостями про виплату орендної плати у електронному вигляді (а.с.97-99) та свідчать про виплату орендної плати за узгодженим договором та збільшеним розміром орендної плати (а.с.153-164).
Під час виплати орендодавцям орендної плати, орендарем утримані податки та збори на користь держави.
Згідно пункту 164.2.5 статті 164 Податкового Кодексу України (ПК) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу.
У відповідності до положень пункту 170.1.1. статті 170 ПК України податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.
Тому відповідач, як орендар та податковий агент орендодавців, має обов`язок з перерахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору з прибутку нарахованого позивачці, який ним перераховано до бюджету відповідно до наданої Головним управлінням ДПС у Миколаївській області стосовно позивача ОСОБА_1 суми перерахованого податку становлять: у липні 2021 року – 4 924 грн 15 коп., у серпні 2021 року – 100 грн 85 коп., у грудні 2021 року – 1 027 грн 71 коп., у березні 2023 року 0,01 грн, у листопаді 2023 року 2 466 грн 19 коп., у вересні 2024 року 4 209 грн 80 коп., у грудні 2024 року 18 грн 93 коп.; та щодо позивачки ОСОБА_2 у липні 2021 року – 4 924 грн 12 коп., у серпні 2021 року – 100 грн 85 коп., у листопаді 2021 року – 123 грн 80 коп., у грудні 2021 року – 1 027 грн 72 коп., у травні 2023 року 0,02 грн, у листопаді 2023 року 2 466 грн 19 коп., у серпні 2024 року 2 462 грн 07 коп., у вересні 2024 року 1747 грн 71 коп., у грудні 2024 року 28 грн 40 коп. (а.с.127-128). 
За наведеної інформації Державної податкової служби вбачається, що орендна плата виплачена орендодавцям та у обсязі значно більшому, ніж це передбачено укладеним між ними договором, наявним у матеріалах справи та частково підтверджено позивачами шляхом надання виписок з рахунків, які містять неповну інформацію щодо надходження коштів у якості орендної плати.
Тому, аналізуючи доводи позивачів та місцевого суду щодо порушення строків виплати орендної плати, суд апеляційної інстанції не погоджується з ними, оскільки сума виплати, що надійшла кожному з позивачів до виплати у 2021 році, починаючи з липня до серпня, є вдвічі більшою, ніж мала бути сплачена за 2021 рік та за своїм розміром охоплює суму виплати яка мала надійти, як оренда плата за 2021 рік та як аванс орендної плати за 2022 рік. Крім того, у грудні 2021 року додатково нарахована ще сума, яка разом з нарахованою сумою у грудні 2022 рік виплачена позивачу ОСОБА_1 у березні 2023 року, а позивачці ОСОБА_2 у травні 2023 року. Тобто орендні платежі за період 2021-2022рр отримані в повному обсязі та у встановлені додатковою угодою строки обома позивачами. Заборон на дострокове виконання зобов`язань з орендної плати додаткова угода не містить.
Також обома позивачами в першій половині 2023 року отримані додаткові суми за договором оренди, що нараховані у грудні 2021 року та грудні 2022 року, та складають в цілому суму, що перевищує орендний платіж кожному орендодавцю за умовами угоди. Крім того, у листопаді 2023 року обома позивачами отримана орендна плата, яку можна вважати орендною платою за 2023 рік, що виплачена з порушенням строку, але з огляду на отримані обома позивачами додаткові платежі у 2023 році у розмірі, що значно перевищує платіж за один рік, підстав для додаткового стягнення з товариства будь-яких сум за умовами укладеної додаткової угоди, колегія суддів не вбачає. За 2024 рік усі суми виплачені позивачам своєчасно та у розмірах, що перевищують суму встановленої та узгодженої ними орендної плати.
Тому наявні достатні підстави вважати, що у березні та травні 2023 року відповідач на виконання умов додаткової угоди щодо здійснення виплат до 1 вересня 2025 року достроково виплатив орендну плату у загальному розмірі 31 251 грн 10 коп. з урахуванням податків та зборів та 25 157 грн 14 коп. без урахування податків та зборів; та окрім цього додатково доплатив у листопаді обом орендодавцям по 13 701 грн 06 коп., тобто у загальному розмірі 27 402 грн 12 коп. з урахуванням податків та зборів, що є 22 058 грн 71 коп. без урахування податків та зборів.
Після здійснення розрахунку за 2023 рік, орендарем у листопаді 2023 року виплачено орендарям 22 058 грн 71 коп. та додатково у серпні 2024 року 11 010 грн 93 коп. без урахування податків та зборів, що загалом складає 33 069 грн 64 коп. сплачених до 1 вересня 2024 року, що є більшим ніж сума орендної плати розміром 23 144 грн 92 коп. на 9 924 грн.72 коп. 
На додаток до цієї переплати у вересні 2024 року орендарем сплачено орендарям на рахунок ОСОБА_1 23 287 грн 73 коп. та ОСОБА_2 9 709 грн 51 коп. з урахуванням податків та зборів та окремими платежами обом орендарям у листопаді 2024 року 932 грн 03 коп. та 7 816 грн 23 коп. з урахуванням податків та зборів у грудні 2024 року 105 грн 19 коп. та 157 грн 79 коп., тобто нараховано та виплачено платежів на загальну суму 42 008 грн 48 коп. з урахуванням податків та зборів, що складає 33 816 грн 83 коп. без урахування податків та зборів, тобто отримано позивачами. 
Відповідно до наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про право на спадщину за законом позивачі набули право власності на частки на земельні ділянки за кожним, однак за умовами договору сторонами узгоджено лише загальну суму орендної плати без її поділу на частки у праві на спадщину кожному орендарю.
За наведеного колегія суддів висновує, що виплата орендної плати будь-кому з орендодавців є належним виконанням умов договору.
Тому слід дійти висновку, що виплата орендної плати на користь позивачів здійснена не лише в розмірах, які відповідають умовам угоди, з урахуванням утримання з орендної плати податків та зборів, та ще є таким, що загалом перевищує її розмір, що визначено за умовами додаткової угоди. Тобто заборгованості за сплатою на користь позивачки ОСОБА_2 орендної плати за період 2022-2024рр немає, як і відсутні підстави вважати, що відповідачем допущено порушення строків внесення орендної плати на користь орендодавців. 
Втім, на зазначене місцевий суд уваги не звернув та помилково ухвалив рішення про стягнення на користь ОСОБА_2 заборгованості за орендною платою у розмірі 11 102 грн 47 коп., тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову в цій частині. 
Крім того, судом стягнута пеня за порушення строків виплати орендної плати без врахування виплати позивачам сум орендної плати у 2021 році, яка складалася із суми оренди за 2021 рік та авансового платежу за 2022 рік, а також додаткових сум, що були сплачені товариством із значним перевищенням орендної плати у березні та травні 2023 року. Тому підстав для нарахування пені за порушення строків виплати орендної плати за 2022 рік відсутні, незважаючи на наявність додаткових форс-мажорних обставин, у зв`язку із встановленням на території України воєнного стану.
Так, на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на території України із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який в подальшому неодноразово продовжувався у порядку, передбаченому законодавством України, та діє на даний час.
 
Після введення на території країни воєнного стану, Торгово – промисловою палатою України усім зацікавленим особам надіслано листа від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1, в якому засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), якими є військова агресія Російської Федерації проти України. 
 
У листі Торгово – промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини, починаючи з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
 
У подальшому, вже 7 жовтня 2022 року Миколаївською обласною радою прийнято рішення №9 «Про наявність обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких дій», якими рада визнала обставини, що склалися на території Миколаївської області, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та стали підставою введення воєнного стану в Україні, обставинами непереборної сили з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення. 
 
До переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили, включені юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, які є сільськогосподарськими товаровиробниками та місцезнаходження яких станом на 31 грудня 2022 року зареєстровано у межах території Миколаївської області.
 
Підпунктом 3 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України визначено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням такої особливості: власники, користувачі земельних ділянок не несуть відповідальності за невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням, що полягає у невикористанні земельної ділянки, право власності, користування якою виникло до введення воєнного стану.
Отже, підстави для стягнення пені за порушення строків виплати орендної плати за 2022 рік відсутні за двох умов: як за підтвердження виплати орендної плати, так і за наявністю форс-мажорних обставин, які є підставою для звільнення від відповідальності кожної із сторін договору. 
Щодо порушення строків виплати орендної плати у листопаді 2023 року, яка повинна була сплачена до 1 вересня 2023 року, то слід звернути увагу на наступне, що у цьому випадку за прострочення виплати орендної плати у 2023 році за 60 днів кожному орендодавцю, яка була виплачена у розмірі 11 029 грн 35 коп. без урахування податків і зборів ( 13 701 грн 06 коп. з включенням податків і зборів) пеня складе 6 грн 61 коп. для кожного орендодавця. Однак, враховуючи, що обом позивачам виплачені додаткові суми за укладеним договором до 1 вересня 2023 року, то підстави для стягнення 6 грн 61 коп. відсутні. 
Тобто за встановлених колегією суддів обставин, підстави для нарахування пені за прострочення виконання зобов`язань зі своєчасного внесення орендної плати відсутні. 
У стягненні збитків від інфляції позивачам судом відмовлено, хоча і з інших підстав, але з огляду на вимоги апеляційної скарги, рішення суду і в частині задоволення вимог про стягнення пені та відмови у стягненні інфляції слід скасувати з ухваленням нового про відмову у задоволенні таких вимог за їх необґрунтованістю. 
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення на користь позивачів сум за додатковою угодою від 1.06.2021 до договору оренди.
Щодо перегляду рішення суду в частині розірвання договору оренди, укладеного 18 лютого 2008 року матір`ю позивачів з іншою особою, слід звернути увагу на те, що заявляючи вимоги про його розірвання, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимог про розірвання додаткової угоди від 1.06.2021 до договору в суді не заявлено та таких позовних вимог до відповідача не пред`явлено, не зважаючи на те, що угода укладена між іншими сторонами: позивачами та відповідачем, та є по суті окремим, самостійним договором з новими погодженими суттєвими умовами, як в частині ідентифікації предметів договору, їх вартості, так і розміру орендної плати, порядку її обчислення та строків її виплати.
Тому за відсутністю належних доказів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди та стягнення за умовами додаткової угоди, заявлених позивачами сум в частині заборгованості ОСОБА_2 за орендною платою за 2023 рік та нарахованою пенею, та ще і не звернув увагу на те, що позивачами фактично оскаржувалося належне виконання додаткової угоди до договору, яку укладено з іншими сторонами, але при тому таких вимог заявлено не було.
За такого відсутні підстави для розірвання договору оренди, укладеного іншими сторонами у межах строків якого виплачена орендна плата іншою особою та за відсутністю обставин щодо систематичності порушення його умов. 
Немає підстав і для розірвання додаткової угоди до договору оренди, у зв`язку з відсутністю таких позовних вимог та відсутністю порушення прав та інтересів орендодавців під час виконання відповідачем покладених на нього обов`язків з виплати платежів за умовами додаткової угоди. Внаслідок цього встановлені колегією суддів обставини слід розцінити, як свідчення того, що позивачами за додатковою угодою отримано усе те, на що вони розраховували під час її укладення та ще і в обсязі, що є більшим, ніж виплати, які вони розраховували отримати.
За такого, враховуючи встановлені обставини в суді апеляційної інстанції рішення місцевого суду слід скасувати відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.
Крім того у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги та постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з позивачів на користь відповідача слід стягнути судовий збір сплачений ним за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 906 грн 88 коп., по 1 453 грн 44 коп. з кожного.
Підстави для стягнення на користь відповідача витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції відсутні, оскільки заявляючи про наміри їх понести у відзиві, поданому на позовну заяву, представником відповідача на їх підтвердження у відповідності до частини 8 статті 141 ЦПК України та у встановлені процесуальні строки доказів не надано. 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» – задовольнити. 
Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 серпня 2025 року скасувати, та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання договору оренди та стягнення сум.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» 1 453 грн 44 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» 1 453 грн 44 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Головуюча                                                О. О. Ямкова
Судді                                                        Т. В. Крамаренко 
                                                       О. В. Локтіонова