ЄУН: 336/10343/25
Провадження №: 3-в/336/16/2026 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2026 року м. Запоріжжя
Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздова Н.С., розглянувши подання Пологівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про вирішення питання щодо виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В:
Постановою Шевченківскього районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 10 діб, без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 гривень в дохід держави. 
До суду надійшло вищевказане подання, в обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем вч НОМЕР_1 . За приписами ст. 15 КУпАП до військовослужбовців не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт. Тому автор подання просить вирішити питання щодо припинення виконання постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в частині адміністративного стягнення у вигляді 10 діб адміністративного арешту. 
До клопотання долучена довідка військової частини НОМЕР_1 № 131/1789 від 07.01.2026, згідно з якою сержант ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , аналогічна інформація міститься у витягу з наказ військової частини НОМЕР_1 № 224 від 07.08.2025. 
В судове засідання ОСОБА_1 , представник органу Національної поліції не з`являлися.
Дослідивши клопотання, матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
За приписами ст. 298 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, посадовими особами та громадянами.
Виконання постанови про накладення адміністративного стягнення є завершальною стадією провадження у справах про адміністративні правопорушення, зміст якої полягає в практичній реалізації обмежень особистого, морального і матеріального характеру, передбачених призначеним правопорушнику стягненням.
За змістом ст. 327 КУпАП осіб, підданих адміністративному арешту, тримають під вартою в місцях, що їх визначають органи Національної поліції. Відбування адміністративного арешту провадиться за правилами, встановленими законами України.
Як випливає із змісту ч. 1 ст. 15 КУпАП, до військовослужбовців не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт.
Відповідно до вимог ст. 302 КУпАП припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення можливо за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.
Пунктами 5, 6 і 9 статті 247 провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі;
Тому у даному випадку підстави для припинення виконання постанови відсутні. 
Однак, як зазначалося, відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Проте перелік питань, пов`язаних із виконанням постанов, викладений в главі 25 КУпАП, зокрема відстрочка, припинення, давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, серед них питання щодо заміни адміністративного арешту іншим адміністративним стягненням, не передбачено.
За таких обставин, при розгляді даного клопотання, суддя вважає за необхідне застосувати аналогію права, а саме ст. 537 КПК України, оскільки КУпАП не врегульоване питання щодо заміни адміністративного арешту іншим.
Так, відповідно до п. п. 10, 14 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 КК України; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
За приписами ст. 305 КУпАП, контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом.
Однією із важливих складових принципу правової визначеності та основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (ст. 129 Конституції України).
У рішенні Конституційного Суду України від № 15-рп/2004 від 02.11.2004 зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права – це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті, перед усім, ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.
У відповідності до ч. 2 ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.
Санкція частини 2 ст. 130 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
За наведеного, суддя, з метою забезпечення виконання судового рішення, вважає за необхідне поданням Пологівського РУП ГУНП в Запорізькій області задовольнити частково, застосувати аналогію закону та замінити ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на більш м`яке – у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. 304 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:
Поданням Пологівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, про припинення виконання постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2025 відносно ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Замінити невідбуте адміністративне стягнення, накладене постановою Шевченківскього районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2025 у справі № 336/10343/25, на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді 10 діб адміністративного арешту на штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 гривень (Отримувач - УК у Шевч.р-ні м.Зап./Шевч./21081100, Код отримувача (ЄДРПОУ) - 37941997, Код банку отримувача (МФО) - 899998, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку (IBAN) - UA558999980313060106000008479, Код класифікації доходів бюджету- 21081100, призначення платежу: Адміністративні штрафи та інші санкції (державний бюджет).
Роз`яснити, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Н.С. Звєздова 

Строк пред`явлення виконавчого документа «____»_____________ 20___р.
Постанова набрала законної сили «____»_____________ 20___р.
Дата видачі постанови «____»_____________ 20___р.