ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 р. 	Справа № 480/251/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 (ухвалене суддею Глазько С.М.) в справі № 480/251/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати солдату ОСОБА_1 додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях на передових позиціях у розмірі 100000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, з урахуванням виплаченої суми (з квітня 2023 року по листопад 2024 року) та додаткової одноразової винагороди за виконання бойових та спеціальних завдань на лінії зіткнення з противником чи в його тилу у зоні між позиціями Сил оборони України та військ агресора у розмірі 70000 грн. (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань (з квітня 2024 року по листопад 2024 року), щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 535% за період з квітня 2023 року по листопад 2024 року; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023, 2024 роки; індексації грошового забезпечення за період квітень 2023 року по листопад 2024 року; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити солдату ОСОБА_1 додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях на передових позиціях у розмірі 100000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, з урахуванням виплаченої суми (за період з квітня 2023 року по листопад 2024 року) та додаткову одноразової винагороду за виконання бойових та спеціальних завдань на лінії зіткнення з противником чи в його тилу у зоні між позиціями Сил оборони України та військ агресора у розмірі 70000 грн. (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань (з квітня 2024 року по листопад 2024 року), щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 535% за період з квітня 2023 року по листопад 2024 року; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023, 2024 роки; індексацію грошового забезпечення за період квітень 2023 року по листопад 2024 року.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за серпень 2024 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за серпень 2024 року; в задоволенні інших вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 скасувати в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити в цій частині постанову, якою зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату солдату ОСОБА_1 додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях на передових позиціях у розмірі 100000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, з урахуванням виплаченої суми (за період з квітня 2023 року по листопад 2024 року) та додаткову одноразової винагороду за виконання бойових та спеціальних завдань на лінії зіткнення з противником чи в його тилу у зоні між позиціями Сил оборони України та військ агресора у розмірі 70000 грн. (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань (з квітня 2024 року по листопад 2024 року), щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 535% за період з квітня 2023 року по листопад 2024 року; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023, 2024 роки; індексацію грошового забезпечення за період квітень 2023 року по листопад 2024 року.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, Кодексу адміністративного судочинства України та на невідповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2026 витребувано Військової частини НОМЕР_1 : інформацію про завдання/заходи, які виконував/здійснював ОСОБА_1 , перебуваючи на військовій службі у Військової частини НОМЕР_1 упродовж спірного періоду з квітня 2023 року по листопад 2024 року, стосовно якого відповідач висловив заперечення щодо наявності підстав для виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн., а також чи могло бути так, що відповідач з певних причин не зафіксував участь позивача у відповідних завданнях та/або заходах у службових документах, які є підставою для нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. У разі наявності таких обставин відповідачу необхідно надати до суду належні та допустимі докази, що підтверджують факт відсутності чи наявності участі позивача у зазначених завданнях/заходах, а також пояснити причини неналежного документального оформлення цих відомостей; інформацію про участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за спірний період з квітня 2023 року по листопад 2024 року, а саме: засвідчені копії бойових наказів та розпорядження, журналів бойових дій та рапортів командирів стосовно ОСОБА_1 ; засвідчені копії додаткових довідок (про безпосередню участь у бойових діях або відповідних заходах) начальника органу, який веде бойові дії, із зазначенням періоду (кількості днів) та термінів безпосередньої участі позивача, всі інші документи стосовно ОСОБА_1 із зазначенням які заходи/завдання виконував упродовж спірного періоду та в яких проходив службу. У разі відсутності документів, що підтверджують участь ОСОБА_1 у бойових діях або заходах із забезпечення національної безпеки і оборони у спірний період з квітня 2023 року по листопад 2024 року, зазначити, які саме завдання виконував позивач і де проходив військову службу протягом спірного періоду.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали суду, відповідачем зазначено, що позивач брав безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України під час ведення бойових (спеціальних) дій з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділом першого ешелону оборони до батальйону включно з 21.04.2023 по 25.04.2023 та з 28.04.2023 по 30.04.2023 (8 днів), з 01.05.2023 по 06.05.2023 та з 11.05.2023 по 15.05.2023 (11 днів), з 29.09.2023 по 30.09.2023 (2 дні), з 01.10.2023 по 31.10.2023 (31 день), з 01.11.2023 по 30.11.2023 (30 днів), з 01.12.2023 по 31.12.2023 (31 день), з 01.01.2024 по 04.01.2024, з 07.01.2024 по 09.01.2024, з 13.01.2024 по 29.01.2024 та 31.01.2024 (25 днів), з 01.02.2024 по 13.02.2024, з 15.02.2024 по 18.02.2024, 20.02.2024, з 22.02.2024 по 25.02.2024 та з 27.02.2024 по 29.02.2024 (25 днів), з 01.03.2024 по 02.03.2024, з 04.03.2024 по 05.03.2024, з 08.03.2024 по 10.03.2024, з 13.03.2024 по 15.03.2024, 17.03.2024, з 19.03.2024 по 23.03.2024, 25.03.2024, з 28.03.2024 по 29.03.2024 та 31.03.2024 (20 днів), з 01.04.2024 по 07.04.2024, 09.04.2024, з 11.04.2024 по 14.04.2024, з 16.04.2024 по 19.04.2024, з 21.04.2024 по 25.04.2024 та з 27.04.2024 по 30.04.2024 (25 днів), 01.05.2024, з 03.05.2024 по 05.05.2024, з 08.05.2024 по 26.05.2024 (23 дні), з 15.06.2024 по 24.06.2024, з 26.06.2024 по 30.06.2024 (15 днів), з 01.07.2024 по 07.07.2024, з 09.07.2024 по 12.07.2024, з 14.07.2024 по 17.07.2024, з 20.07.2024 по 26.07.2024 та з 29.07.2024 по 31.07.2024 (24 дні), з 01.08.2024 по 12.08.2024, з 14.08.2024 по 21.08.2024, з 23.08.2024 по 27.08.2024 та з 29.08.2024 по 30.08.2024 (27 днів), з 18.09.2024 по 21.09.2024, з 25.09.2024 по 29.09.2024 (9 днів) та за вищевказані дні позивачу виплачена додаткова винагорода із розрахунку 100000 грн. на місяць, що підтверджується довідками про грошове забезпечення позивача. Зазначає, що у періоди з 16.04.2023 по 20.04.2023 та з 26.04.2023 по 27.04.2023, з 07.05.2023 по 10.05.2023 та з 16.05.2023 по 31.05.2023, з 27.09.2023 по 28.04.2023, з 05.01.2024 по 06.01.2024, з 10.01.2024 по 12.01.2024 та 30.01.2024, 14.02.2024, з 19.02.2024, 21.02.2024 та 26.02.2024, 03.03.2024, з 06.03.2024 по 07.03.2024, з 11.03.2024 по 12.03.2024, 16.03.2024, 18.03.2024, 24.03.2024, з 26.03.2024 по 27.03.2024 та 30.03.2024, 08.04.2024, 10.04.2024, 15.04.2024, 20.04.2024 та 26.04.2024, 02.05.2024 та з 06.05.2024 по 07.05.2024, з 13.06.2024 по 14.06.2024, 25.06.2024, 08.07.2024, 13.07.2024, з 18.07.2024 по 19.07.2024 та з 27.07.2024 по 28.07.2024, 13.08.2024, 22.08.2024 та 28.08.2024, 17.09.2024, з 22.09.2024 по 24.09.2024 та 30.09.2024, з 01.10.2024 по 31.10.2024, з 01.11.2024 по 17.11.2024 позивач виконував бойові (спеціальні) завдання із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, а тому додаткова винагорода в розмірі до 100000 грн. за вказані періоди позивачу не нараховувалася та не виплачувалася.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 108 від 16.04.2023, № 328 від 17.11.2024, позивач у період з 16.04.2023 по 17.11.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія взводу роти протитанкових ракетних комплексів.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 108 від 16.04.2023, позивачу встановлено 5 тарифний розряд.
25.11.2024 відповідачем видана позивачу довідка № 5526-Д «Про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» про те, що він дійсно в період 15.04.2023 по 17.05.2023, з 17.05.2023 по 01.06.2023, з 28.09.2023 по 27.05.2024, з 13.06.2024 по 24.06.2024, з 25.06.2024 по 31.08.2024, з 17.09.2024 по 17.11.2024, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки /населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Підстава: накази командира оперативно-тактичного угрупування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” (по стройовій частині) № 118 (1.1.1.11 від 28.04.2023, № 145 (2.1.1.1.7) від 25.05.2023, накази командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 139 (91 від 17.05.2023, № 154 (2.132) від 31.05.2023, № 280 (1.21 від 28.09.2023, № 149 (2.41) від 26.05.2024, № 167 (1.11 від 13.06.2024, № 178 (15) від 24.06.2024, № 178 (151 від 24.06.2024, № 249 (2.3) від 30.08.2024, № 324 (1.31 від 13.11.2024 № 328 (2.5) від 17.11.2024.

Позивач вважаючи, що за період з лютого по липень 2024 року виплата додаткової винагороди, яка визначена постановою Кабінету Мністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” відбувалась із порушенням вимог чинного законодавства, адже виплачувалась не в повному обсязі, а саме не в розмірі 100000 грн. з розрахунку на місяць, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять довідок або інших документів командира військової частини, в якій проходив службу позивач, про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з лютого по липень 2024 року.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 та ч. 1 ст. 14 Закону України “Про Державну прикордонну службу України” від 03.04.2003 № 661-IV, Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, до особового складу якої входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.
Згідно зі ст. 16 цього Закону України “Про Державну прикордонну службу України”, умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 № 2011-XII, дія якого, в силу приписів пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до з абз. абз. 1, 2 ч. 4 ст. 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” та № 69 “Про загальну мобілізацію” Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 24.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (в подальшому Постанова № 168).
У пункті 1 цієї постанови Уряд установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до п. 2-1 Постанови № 168, порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
На виконання акту Кабінету Міністрів України Адміністрацією Державної прикордонної служби України видано: Наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ “Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168” (в подальшому - наказ № 628) (застосовувався з 01.12.2022 по 31.01.2023).
В подальшому Міністерством внутрішніх справ України, в підпорядкування якого входить Державна прикордонна служба України, видано:
- наказ Міністерства внутрішніх справ України № 36 “Про затвердження порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України” від 26.01.2023 (в подальшому - наказ № 36) (застосовувався з 01.02.2023 по 31.05.2023)
- наказ Міністерства внутрішніх справ України № 726 “Про затвердження Особливостей виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України” від 01.09.2023 (в подальшому - наказ № 726) (застосовується з 01.06.2023).
Пунктом 2 Наказу № 726 відзначено, що на період воєнного стану додаткова винагорода виплачується:
1) у розмірі 100000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах;
2) у розмірі 50000 гривень військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення воєнних (бойових) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань;
3) у розмірі 30000 гривень військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань;
4) у розмірі 20100 гривень щомісяця військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані в розпорядження відповідних командирів, після перебування в розпорядженні понад два місяці (за які вони втратили право на отримання грошового забезпечення в повному обсязі за останніми займаними посадами) і до закінчення перебування в розпорядженні;
5) у розмірі від 15000 до 30000 гривень військовослужбовцям, які обіймають посади керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах), з урахуванням їх рівня підготовки (кваліфікації) пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу в розрахунку на місяць, відповідно до переліку посад керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах);
Пунктом 3 Наказу № 726 встановлено, що до безпосередньої участі в бойових діях або заходах, здійснення яких передбачає виплату додаткової винагороди, зазначеної в підпункті 1 пункту 2 цих Особливостей, належить виконання військовослужбовцями завдань:
1) безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора:
на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються (у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти), звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час збройного нападу (вогневого ураження);
з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;
з вогневого ураження виявлених повітряних цілей;
з ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту або польотів, пов`язаних з вогневим ураженням противника;
з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням;
з усебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі органів військового управління, військової частини (підрозділів), угруповань військ, інших складових сил оборони, за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;
з контррозвідувального забезпечення, що здійснюється органами Держприкордонслужби, які виконують бойові (спеціальні) завдання в умовах безпосереднього зіткнення з противником, а також проведення оперативно-розшукових і контррозвідувальних заходів, негласних слідчих (розшукових) дій в умовах безпосереднього зіткнення з противником;
2) з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника, з бойового чергування та інших завдань екіпажів кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також виконання бойових завдань з пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів у районах здійснення заходів, у тому числі поза районами ведення воєнних (бойових) дій.
Відповідно до п. 8 Наказу № 726, документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах та здійснення бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, є:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них;
рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), району участі військовослужбовця в діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, кількості днів участі в бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Пунктом 9 Наказу № 726 визначено, що облік військовослужбовців, які беруть участь у бойових діях або заходах та здійснюють бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та підготовка проектів наказів про виплату додаткової винагороди здійснюються штабами органів Держприкордонслужби.
Відповідно до п. 12 Наказу № 726, райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.11.2023 № 904 (застосовується з 01.06.2023) внесено до наказу № 726 зокрема, такі зміни:
- заголовок викладено в такій редакції: "Деякі питання виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України";
- “Особливості виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України” доповнено: пункт 3 новим підпунктом такого змісту: 3) з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) артилерії"; пункт 8 п`ятьма новими абзацами такого змісту:
"Для військовослужбовців, які відряджені до військових частин, органів військового управління інших складових сил оборони, безпосередня участь у бойових діях або заходах, виконання (здійснення) бойових (спеціальних) завдань, за здійснення яких передбачається виплата додаткової винагороди у розмірах, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 цих Особливостей, підтверджується відповідними військовими частинами, органами військового управління інших складових сил оборони з наданням відомостей про періоди участі в бойових діях або заходах, виконання таких завдань.
Документами, що підтверджують здійснення підготовки та навчання персоналу військовослужбовцями, які обіймають посади керівного та інструкторсько-викладацького складу у навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах) Державної прикордонної служби України, є:
розклад занять або витяг з нього, затверджений керівником закладу освіти на відповідний період;
журнал обліку навчальних занять або витяг з нього;
рапорт керівника відповідного навчального підрозділу із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені, по батькові (за наявності), дат та кількості (фактичного часу) проведених занять, а для керівника військової частини (навчального центру, навчального підрозділу) - рапорт його першого заступника (заступника)".
Також Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.12.2023 № 1062 (застосовується з 09.11.2023) внесено до наказу № 726 зокрема, такі зміни:
- заголовок викладено в такій редакції: “Деякі питання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану””;
- пункти 1, 2 “Особливостей виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України” викладено в такій редакції:
“ 1. Ці Особливості визначають процедуру здійснення виплати на період воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - військовослужбовці) додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду), передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, встановлюють перелік бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати з урахуванням завдань, покладених на Державну прикордонну службу України (далі - Держприкордонслужба).
2. На період воєнного стану виплачуються:
1) додаткова винагорода:
у розмірі 100000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах;
у розмірі 50000 гривень військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення воєнних (бойових) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань;
у розмірі 30000 гривень військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань;
у розмірі 20100 гривень щомісяця військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані в розпорядження відповідних командирів, після перебування в розпорядженні понад два місяці (за які вони втратили право на отримання грошового забезпечення в повному обсязі за останніми займаними посадами) і до закінчення перебування в розпорядженні;
у розмірі від 15000 до 30000 гривень військовослужбовцям, які обіймають посади керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах), з урахуванням їх рівня підготовки (кваліфікації) пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу, у розрахунку на місяць відповідно до переліку посад керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах).
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що наказом № 726 (з урахуванням змін та доповнень) наведено вичерпний перелік заходів, за умови виконання яких військовослужбовці набувають права на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі.
Відповідно до ст. 1 Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII “Про оборону України” бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); район воєнних (бойових) дій - це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Постановка бойових завдань підрозділам (елементам бойового порядку) здійснюється бойовим наказом, під час ведення бою (дій) або в інших умовах бойової обстановки - бойовим розпорядженням. Зазвичай вони доводяться до командирів підрозділів в усній формі.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 05.06.2024 в справі № 200/660/23.
У бойовому наказі вказується: висновки з оцінювання противника; завдання, які виконуються силами і засобами старшого командира на напрямку дій військової частини (підрозділу), а також завдання сусідів і розмежувальні лінії з ними; бойове завдання військової частини (підрозділу) та замисел бою (дій); бойові завдання штатним і доданим підрозділам (елементам бойового порядку); норма витрат ракет і боєприпасів на виконання бойового завдання; місце і час розгортання ОКП (ксП) та напрямок його переміщення, порядок передачі управління; час готовності до виконання завдання та порядок доповіді замислу старшому командиру.
У бойовому розпорядженні зазвичай командир вказує: стислі відомості про положення та характер дій противника; завдання, що виконуються силами і засобами старшого командира на напрямку дій підрозділів; бойове завдання підпорядкованим підрозділам; час готовності до бою (дій). За необхідності у ньому можуть бути зазначені завдання військової частини (підрозділу), сусідів та інші дані.
Бойові (попередні бойові) розпорядження і вказівки, які віддає командир усно, записуються в журнал відданих і отриманих розпоряджень, у якому відображається: дата, час і зміст розпоряджень, спосіб їх передачі або отримання, кому вони передані або повинні бути передані, від кого отримані.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обов`язковою умовою отримання спірної додаткової винагороди є підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).
При цьому, для підтвердження такої участі вимагається сукупність інформації, викладеної у наступних документах: бойові накази (бойового розпорядження); журнали бойових дій, журнали ведення оперативної обстановки, бойового донесення або постової відомості; рапорти (донесення) начальника (командира) відповідного підрозділу.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що у період з 16.09.2023 по 27.09.2023, з 27.05.2024 по 12.06.2024, з 31.08.2024 по 16.09.2024 позивач перебував у відпустці, що підтверджується наказами командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 265 від 15.09.2023, № 280 від 28.09.2023, № 149 від 26.05.2024, № 167 від 13.06.2024, № 249 від 30.08.2024 та № 324 від 13.11.2024 з урахуванням змін зазначених у наказі № 113 від 20.04.2024.
Відповідно до поданих командирами роти протитанкових керованих ракетних комплексів позивач брав безпосередню участь у бойових діях у такі періоди: у квітні 2023 року - з 21.04.2023 по 25.04.2023 та з 28.04.2023 по 30.04.2023 (усього 8 календарних днів); у травні 2023 року - з 01.05.2023 по 06.05.2023 та з 11.05.2023 по 15.05.2023 (усього 11 календарних днів); у вересні 2023 року - з 29.09.2023 по 30.09.2023 (2 календарні дні); у жовтні 2023 року - з 01.10.2023 по 31.10.2023 (31 календарний день); у листопаді 2023 року - з 01.11.2023 по 30.11.2023 (30 календарних днів); у грудні 2023 року - з 01.12.2023 по 31.12.2023 (31 календарний день); у січні 2024 року - з 01.01.2024 по 04.01.2024, з 07.01.2024 по 09.01.2024, з 13.01.2024 по 29.01.2024 та 31.01.2024 (усього 25 календарних днів); у лютому 2024 року - з 01.02.2024 по 13.02.2024, з 15.02.2024 по 18.02.2024, 20.02.2024, з 22.02.2024 по 25.02.2024 та з 27.02.2024 по 29.02.2024 (усього 25 календарних днів); у березні 2024 року - з 01.03.2024 по 02.03.2024, з 04.03.2024 по 05.03.2024, з 08.03.2024 по 10.03.2024, з 13.03.2024 по 15.03.2024, 17.03.2024, з 19.03.2024 по 23.03.2024, 25.03.2024, з 28.03.2024 по 29.03.2024 та 31.03.2024 (усього 20 календарних днів); у квітні 2024 року - з 01.04.2024 по 07.04.2024, 09.04.2024, з 11.04.2024 по 14.04.2024, з 16.04.2024 по 19.04.2024, з 21.04.2024 по 25.04.2024 та з 27.04.2024 по 30.04.2024 (усього 25 календарних днів); у травні 2024 року - 01.05.2024, з 03.05.2024 по 05.05.2024 та з 08.05.2024 по 26.05.2024 (усього 23 календарні дні); у червні 2024 року - з 15.06.2024 по 24.06.2024 та з 26.06.2024 по 30.06.2024 (усього 15 календарних днів); у липні 2024 року - з 01.07.2024 по 07.07.2024, з 09.07.2024 по 12.07.2024, з 14.07.2024 по 17.07.2024, з 20.07.2024 по 26.07.2024 та з 29.07.2024 по 31.07.2024 (усього 24 календарні дні); у серпні 2024 року - з 01.08.2024 по 12.08.2024, з 14.08.2024 по 21.08.2024, з 23.08.2024 по 27.08.2024 та з 29.08.2024 по 30.08.2024 (усього 27 календарних днів); у вересні 2024 року - з 18.09.2024 по 21.09.2024 та з 25.09.2024 по 29.09.2024 (усього 9 календарних днів).
У період з 01.06.2023 по 15.09.2023 позивач перебував у відрядженні у військовій частині НОМЕР_2 , ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що довідки військової частини НОМЕР_2 та ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не містять інформації, що позивач у відповідні періоди брав безпосередню участь у бойових діях.
Відповідно до довідок про грошове забезпечення позивача, додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень за періоди його безпосередньої участі у бойових діях, що зазначені у рапортах командирів роти протитанкових керованих ракетних комплексів, виплачена останньому у повному обсязі. За інші дні, за винятком днів перебування позивача у відпустках, йому виплачена додаткова винагорода із розрахунку 30000 гривень.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2026 витребувано Військової частини НОМЕР_1 : інформацію про завдання/заходи, які виконував/здійснював ОСОБА_1 , перебуваючи на військовій службі у Військової частини НОМЕР_1 упродовж спірного періоду з квітня 2023 року по листопад 2024 року, стосовно якого відповідач висловив заперечення щодо наявності підстав для виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн., а також чи могло бути так, що відповідач з певних причин не зафіксував участь позивача у відповідних завданнях та/або заходах у службових документах, які є підставою для нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. У разі наявності таких обставин відповідачу необхідно надати до суду належні та допустимі докази, що підтверджують факт відсутності чи наявності участі позивача у зазначених завданнях/заходах, а також пояснити причини неналежного документального оформлення цих відомостей; інформацію про участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за спірний період з квітня 2023 року по листопад 2024 року, а саме: засвідчені копії бойових наказів та розпорядження, журналів бойових дій та рапортів командирів стосовно ОСОБА_1 ; засвідчені копії додаткових довідок (про безпосередню участь у бойових діях або відповідних заходах) начальника органу, який веде бойові дії, із зазначенням періоду (кількості днів) та термінів безпосередньої участі позивача, всі інші документи стосовно ОСОБА_1 із зазначенням які заходи/завдання виконував упродовж спірного періоду та в яких проходив службу. У разі відсутності документів, що підтверджують участь ОСОБА_1 у бойових діях або заходах із забезпечення національної безпеки і оборони у спірний період з квітня 2023 року по листопад 2024 року, зазначити, які саме завдання виконував позивач і де проходив військову службу протягом спірного періоду.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що на виконання ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2026 відповідачем не надано документів, які підтверджують безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки /населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в періоди з 16.04.2023 по 20.04.2023 та з 26.04.2023 по 27.04.2023, з 07.05.2023 по 10.05.2023 та з 16.05.2023 по 31.05.2023, з 27.09.2023 по 28.04.2023, з 05.01.2024 по 06.01.2024, з 10.01.2024 по 12.01.2024 та 30.01.2024, 14.02.2024, з 19.02.2024, 21.02.2024 та 26.02.2024, 03.03.2024, з 06.03.2024 по 07.03.2024, з 11.03.2024 по 12.03.2024, 16.03.2024, 18.03.2024, 24.03.2024, з 26.03.2024 по 27.03.2024 та 30.03.2024, 08.04.2024, 10.04.2024, 15.04.2024, 20.04.2024 та 26.04.2024, 02.05.2024 та з 06.05.2024 по 07.05.2024, з 13.06.2024 по 14.06.2024, 25.06.2024, 08.07.2024, 13.07.2024, з 18.07.2024 по 19.07.2024 та з 27.07.2024 по 28.07.2024, 13.08.2024, 22.08.2024 та 28.08.2024, 17.09.2024, з 22.09.2024 по 24.09.2024 та 30.09.2024, з 01.10.2024 по 31.10.2024, з 01.11.2024 по 17.11.2024. Відповідачем повідомлено, що у Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України відсутні відомості про фіксацію в спірні періоди участі позивача у виконанні бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником у службових документах, які відповідно до вимог чинного законодавства є підставою для нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн.
Крім того, відповідач зазначив, що у Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України відсутня інформація (відомості з бойових наказів та розпоряджень, відомості з журналів бойових дій, рапорти командирів) про виконання військовослужбовцем ОСОБА_1 в спірні періоди бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника, а тому додаткова винагорода в розмірі до 100000 грн. за вказані періоди позивачу не нараховувалася та не виплачувалася.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що право на додаткової винагороду в розмірі 100000 грн. виникає виключно за умов документального підтвердження виконання у відповідні дні військовослужбовцем бойових завдань, визначених п. 2 Наказу № 726 від 01.09.2023, проте ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції, ні на виконання ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2026, такі документи не надані з підстав відсутності у відповідача таких документів стосовно позивача за спірний період.
Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що матеріалах справи містяться належні, допустимі, достовірні та достатні докази безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки/населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а саме - Довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виданої в/ч НОМЕР_1 від 25.11.2024 за № 5526-Д, відповідно до якої, що солдат ОСОБА_1 дійсно в період з 15.04.2023 по 17.05.2023, з 17.05.2023 по 01.06.2023, з 28.09.2023 по 27.05.2024, з 13.06.2024 по 24.06.2024, з 25.06.2024 по 31.08.2024, з 17.09.2024 по 17.11.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2024 у справі № 560/12539/22, від 28.05.2024 у справі № 560/1200/23, від 06.06.2024 у справі № 200/706/23, 12.12.2024 у справі № 120/10649/23 підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах може бути довідка командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець. За зміст таких довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який її видав.
Проте в постановах від 05.08.2024 у справі № 200/4100/23, від 17.01.2025 у справі № 120/7513/23 та інших Верховний Суд зауважив, що розглядаючи дану категорію справ суди повинні перевіряти, чи підтверджує видана довідка участь військовослужбовця у бойових діях у визначений період, розглядаючи її разом з іншими доказами, оскільки довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації, сама по собі не може бути сприйнята як автоматично беззаперечний доказ участі в бойових діях у зазначені в ній періоди для цілей нарахування додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. Таке підтвердження має оцінюватися у сукупності з іншими доказами, які містять конкретну інформацію (наприклад: бойові накази/розпорядження, журнали бойових дій, рапорти командирів, інші документи), що фактично підтверджують виконання обов`язків, які дають право на винагороду.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно із довідкою про безпосередню участь ОСОБА_1 № 5526-Д, що видана позивачу 25.11.2024 судом апеляційної інстанції встановлено, що її видано на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) та наказу командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 »
Згідно з приписами Інструкції з діловодства у Збройних Силах України (в редакції наказу ГШ ЗСУ № 124 від 07.04.2017, наказу Головнокомандувача ЗСУ № 40 від 31.01.2024) у наказах по стройовій частині відображається рух військовослужбовців у військовій частині (прибуття, вибуття, переміщення, тощо), такі накази не видаються на підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, така участь підтверджується бойовими наказами.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що довідка про безпосередню участь № 5526-Д від 25.11.2024 підтверджує періоди перебування ОСОБА_1 у районі ведення бойових дій, а не періоди його безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки/населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Одночасно, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем також не надано до суду апеляційної інстанції доказів участі у бойових (спеціальних) завданнях у спірний період, визначених п. 2 Наказу № 726 від 01.09.2023.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що до суду не надано доказів та документального підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах введення воєнних (бойових) дії у спірний період, у зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування позивачу додаткової грошової винагороди в розмірі до 100000 грн., з огляду на відсутність належним чином оформленої інформації щодо безпосередньої участі позивача в цей період у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Щодо позовної вимоги про ненарахування та невиплати позивачу додаткової одноразової винагороди за виконання бойових та спеціальних завдань на лінії зіткнення з противником чи в його тилу у зоні між позиціями Сил оборони України та військ агресора у розмірі 70000 грн. (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань (з квітня 2024 року по листопад 2024 року) суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, рапортом начальника юридичної служби від 31.01.2025 витребувано інформацію про виконання ОСОБА_1 бойових (спеціальних) завдань, а рапортом командира роти ОСОБА_2 від 07.02.2025 підтверджено, що позивач не виконував бойових завдань до ротного опорного пункту включно, тобто не належав до категорії осіб, які мають право на виплату зазначеної винагороди.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що, враховуючи відсутність документального підтвердження участі ОСОБА_1 у бойових діях саме у першому ешелоні оборони чи наступу, відсутні підстави для виплати позивачу додаткової одноразової винагороди за виконання бойових та спеціальних завдань на лінії зіткнення з противником чи в його тилу у зоні між позиціями Сил оборони України та військ агресора у розмірі 70000 грн.
Щодо позовної вимоги про нарахування та виплату позивачу щомісячної премії у розмірі 535% суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до п. 1, 2 розд. XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджений наказом МО України від 07.06.2018 № 260, командири військових частин мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.
Розмір щомісячної премії встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.
Відповідно до додатку 2 Окремого доручення Міністра оборони України № 2683/з від 01.02.2023, додатку 1 Окремого доручення Міністра оборони України № 183/уд від 16.01.2024 розмір премії військовослужбовця залежить від встановленого йому тарифного розряду.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 108 від 16.04.2023, позивачу встановлений 5 тарифний розряд.
Розмір премії військовослужбовців з вислугою років понад один рік, згідно названих вище Окремих доручень Міністра оборони України, для військовослужбовців, яким встановлено 5 тарифний розряд, складає – 523% від посадового окладу.
Як вбачається із довідок про грошове забезпечення ОСОБА_1 за 2023 – 2024 роки, премія у розмірі 523% від посадового окладу виплачувалася позивачу в повному розмірі (2820 х 523% = 14748,60).
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу щомісячної премії у розмірі 535%, оскільки премія у розмірі 535% від посадового окладу встановлена для військовослужбовців, яким встановлений 4 тарифний розряд. 
Щодо позовної вимоги про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 - 2024 роки суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
На виконання постанови Кабінету Міністрів України № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 Міністерством оборони України прийнято наказ від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (в подальшому - Наказ № 260).
Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань врегульована розділом ХХІV Наказу № 260.
Відповідно до пунктом 1 Розділу ХХІV Наказу № 260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Згідно із пунктом 7 Розділу ХХІV Наказу № 260, розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Пунктом 6 окремого доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 № 2683/з визначено перелік підстав, за наявності яких військовослужбовцям у 2023 році надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, в розмірі місячного грошового забезпечення, а саме: у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини.
Отже, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу. Цей вид грошового забезпечення надається військовослужбовцям у межах асигнувань та у розмірі, що не перевищує розміру місячного грошового забезпечення, за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника).
Відповідно до пункту 9 розділу XXIV Порядку № 260, виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 позивач не звертався із рапортом про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з підстав визначених п. 6 Окремого доручення Міністра оборони України № 2683/з від 01.02.2023 від та п. 6 Окремого доручення Міністра оборони України № 183/уд від 16.01.2024.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023–2024 роки, оскільки позивач не звертався до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України з рапортом про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 та 2024 роки.
Щодо позовної вимоги про проведення індексації грошового забезпечення за період квітень 2023 року по листопад 2024 року суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ст. 33 Закону України “Про оплату праці”, в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.
Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотки.
Водночас, п. 3 Прикінцевих положень Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” зупинена на 2023 рік дія Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”.
Суд зазначає, що проведення індексації регулюють Закон України “Про індексацію грошових доходів населення” та “Порядок проведення індексації грошових доходів населення”, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, який розроблено Кабінетом Міністрів України на виконання вимог ч. 2 ст. 6 вказаного Закону.
Враховуючи вищевикладене, що якщо дію Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” призупинено, то відповідно Порядок проведення індексації грошових доходів населення також не діє протягом 2023 року.
Положення Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” у зазначеній частині чинні та не конституційними не визнавалися.
Таким чином, у 2023 році проведення індексації грошового забезпечення, в тому числі і військовослужбовців, не здійснюється з огляду на імперативні приписи Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 № 2710-IX.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постановах Верховного Суду від 28.06.2024 у справі № 200/2319/23, від 23.12.2025 у справі № 420/35557/23, від 18.12.2025 у справі № 380/5270/24.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 про нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з квітня 2023 року по грудень 2023 року є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про виплату індексації позивачу за період з січня 2024 року по листопад 2024 року суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Статтею 39 Закону України від 09.11.2023 № 3460-IX "Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 01.01.2024. Отже, у 2024 році право на проведення індексації заробітної плати працівників поновлюється.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що з січня 2024 року право на проведення індексації заробітної плати працівників поновлено, проте обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадилося наростаючим підсумком, починаючи з 01.01.2024.
Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України індекс споживчих цін (індекс інфляції) в січні 2024 року становив 100,4%, в лютому 2024 року - 100,3%, в березні 2024 року - 100,5%, в квітні 2024 року - 100,2%, травні - 100,6%, червень - 102,2%.
Величина індексу споживчих цін у 2024 році перевищила поріг індексації – 103 відсотка у червні 2024 року.
Таким чином, враховуючи, що індекс споживчих цін за червень опублікований в газеті Урядовий кур`єр 12.07.2024 грошове забезпечення позивача підлягало індексації починаючи з серпня 2024 року.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до картки особового ранку ОСОБА_1 за 2024 рік, позивачу починаючи з вересня по листопад виплачувалась індексація грошового забезпечення.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 про нарахування індексації грошового забезпечення за серпень 2024 року підлягають задоволенню.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги апеляційних скарг ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.
Інші доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.10.2025 в справі № 480/251/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Л.В. Любчич   О.А. Спаскін