Справа № 308/16776/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2026 року        місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
 
головуючої судді – Наумової Н.В.,
 
за участю секретаря судового засідання – Передерій Є.В.,
представника позивача – Кудіної М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кудіна Марія Геннадіївна до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Кудіна М.Г. звернулась в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позову позивач зазначив наступне.
17.06.2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову № 1280-1 про притягнення позивача, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 17 000 грн. Підставою притягнення позивача до адмінстративної відповідальності в постанові зазначено, що позивач 09.09.2024 року не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою, яку отримав в ІНФОРМАЦІЯ_3 і розписався за її врученням 25.07.2024 року, чим порушив вимоги ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка передбачає, що громадяни зобов`язані, зокрема, з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, визначені в повістці. Про існування цієї постанови позивач не був повідомлений належним чином, копію постанови не отримував та про неї не знав.
07.11.2025 р. позивач дізнався про існування постанови, отримавши постанову ст. державного виконавця Бериславського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Маринка В. С. про відкриття виконавчого провадження ВП № 79546040, у якій зазначено реквізити постанови № 1280-1 від 17.06.2025 р. (про стягнення штрафу 34 000 грн.). 
Зазначив, що на момент звернення з позовом позивач мобілізований до лав Збройних Сил України, проходить військову службу, що додатково підтверджує поважність причин пропуску строку для оскарження.
Окрім того, позивач стверджує, що правопорушення, яке йому інкримінує РТЦК, а саме неявка позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 , скоєне і виявлене 09.09.2024 р. Отже, граничний строк накладення стягнення в даній справі — 09.12.2024 р. Постанова винесена 17.06.2025 р., тобто через 9 місяців, що значно перевищує тримісячний строк.
На підставі наведеного позивач просить суд поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом, як такий, що був пропущений з поважних причин та звільнити від сплати судового збору ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 Національної Гвардії України. Визнати протиправною та скасувати постанову № 1280-1 від 17.06.2025р. винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (закінчення строків накладення адмін. стягнення), а судові витрати і витрати на правничу допомогу — стягнути з відповідача.

За ухвалою від 12.11.2025 року судом було відкрите провадження у справі № 308/16776/25 та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження; призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін на 24 листопада 2025 року на 16 год. 00 хв. 
17.11.2025 року (згідно штампу суду) до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кудіна Марія Геннадіївна, про забезпечення позову.
За ухвалою від 19.12.2025 року, відмовлено повністю у задоволенні заяви про забезпечення позову у адміністративній справі № 308/16776/25.
25.11.2025 року від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 - Ониська Н.В. надійшов відзив на позовну заяву
25.11.2025 року від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 - Ониська Н.В. надійшло клопотання про доручення доказів, згідно якого останній просить долучити докази до матеріалів справи, провести розгляд справи за відсутності представника ІНФОРМАЦІЯ_2 та відмовити у задоволенні позову.
04.12.2025 року на адресу Ужгородського міськрайонного суду від представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Кудіної М.Г. надійшли додаткові пояснення у справі.
В поданому відзиві представник відповідача зазначив, ІНФОРМАЦІЯ_2 , як відповідач, не визнає позовні вимоги позивача і просить відмовити в задоволенні позову з огляду на наступне. 
Громадянин ОСОБА_1 , 17 червня 2025 року близько 08:00 години прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в супроводі органів Національної поліції, де було встановлено, що останній не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно до повістки, яка була йому вручена в ІНФОРМАЦІЯ_3 25.07.2024 р., та яку він підписав власноручно, чим зобов`язався з`явитися 09.09.2024 р. 09.09.2024 р., громадянин ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про причини неявки не повідомляв, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка визначає, що громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, а отже, вбачається наявність складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП та підстави для складання адміністративного протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності за вищеназваною статтею КУпАП. 
Представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними і необґрунтованими, а тому просить суд відмовити у їх задоволенні.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання 06.01.2026 року не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Кудіна М.Г. у судове засідання 06.01.2026 року з`явилася, позов підтримала з мотивів зазначених у позовній заяві та просила їх задовольнити. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку через систему «Електронний суд», про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, окрім того зі змісту поданих заяв вбачається, що останній просить розглядати справу за відсутності представника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Таким чином, розгляд даної справи проводиться судом за відсутності позивача та представника відповідача, якого повідомленого належним чином, що не перешкоджає розгляду даної справи.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Судом встановлено, що 17.06.2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову № 1280-1 про притягнення позивача, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 17 000 грн. Підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності в постанові зазначено, що позивач 09.09.2024 року не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою, яку отримав в ІНФОРМАЦІЯ_3 і розписався за її врученням 25.07.2024 року, чим порушив вимоги ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка передбачає, що громадяни зобов`язані, зокрема, з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, визначені в повістці.
При зверненні до суду представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Кудіна М.Г. просила суд поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом, як такий, що був пропущений з поважних причин. Представник позивача Кудіна М.Г. зазначає, що позивач дізнався про постанову лише із постанови державного виконавця 07.11.2025 р., яку отримав у мобільному застосунку Дія. До цього часу постанову № 1280-1 він не отримував. Крім того, позивач мобілізований до ЗСУ, що об`єктивно ускладнює своєчасний доступ до кореспонденції та можливість звернення до суду, що підтверджується ДОВІДКОЮ № 826 від 25.07.225р., виданою т.в.о. першого заступника командира начальника штабу Р. Рись, згідно якої ОСОБА_2 з 04.07.2025р. проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у в/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Строк на подачу адміністративного позову, встановлений КАС України пропущено, однак суд зазначає, що таке питання вирішується судом при відкритті провадження, суд вважає причини пропуску строку поважними, оскільки позивач був мобілізований та проходить військову службу, та відкрив провадження у справі, а відтак відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.
У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані:
- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 липня 2020 року у справі № 216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
З розписки про отримання повістки від 25.07.2025 року ОСОБА_1 повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 - 09 вересня 2024 року, тобто саме у цей день відповідачем було виявлено факт адміністративного правопорушення, оскільки воно не є триваючим, відтак строк накладення адміністративного стягнення сплинув 09.12.2024 року.
Проте, протокол № 1280 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП складено відносно ОСОБА_1 17 червня 2025 року.
Постанова № 1280-1 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП винесено відносно ОСОБА_1 17 червня 2025 року, через 9 місяців з дня виявлення адміністративного правопорушення, тобто за межами строків, встановлених ст. 38 КупАП. 
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.
Окрім того, як вбачається з відповіді № 2211666 від 06.01.2026 року щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери вбачається, що ОСОБА_1 значиться зареєстрованим як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 , згідно довідки 5107-5001964341 від 02.08.2022 року.
Згідно Постанови КМУ «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30 грудня 2022 р. № 1487, громадяни України чоловічої статі віком від 25 до 60 років, які не перебувають на військовому обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (крім випадків, коли такі громадяни не беруться на такий облік відповідно до законодавства), беруться на такий облік на підставі відомостей, отриманих Міноборони шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного демографічного реєстру, відомчої інформаційної системи ДМС, інших інформаційних систем, реєстрів та баз (банків) даних та Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів засобами системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів “Трембіта” відповідно до статті 14 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”.
Згідно п. 14-5 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30 грудня 2022 р. № 1487, взяття на військовий облік громадян України, зазначених у пунктах 14-1 і 14-3 цього Порядку, здійснюється за зареєстрованим/ задекларованим їх місцем проживання (військовозобов`язаних та резервістів СБУ - в Центральному управлінні та регіональних органах СБУ), а у разі, коли місце проживання не зареєстровано/не задекларовано, - територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, визначеними Генеральним штабом Збройних Сил.
Отже, ОСОБА_1 мав обов`язок стати на облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно витягу з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 , де зазначена дата уточнення даних: 04.03.2025 року та зазначено, що дані уточнені вчасно.
Враховуючи, що ОСОБА_1 уточнив свої дані 04 березня 2025 року, перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 , відтак відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 – 1 КУпАП.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на позивача в порядку КУпАП.
Відповідач не виконав обов`язку доведення правомірності прийнятого рішення,а сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за постановою від 17.06. 2025 року.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.
Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд вважає за необхідне скасувати постанову, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Окрім того, представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Кудіна М.Г. у позовній заяві просить суд судові витрати і витрати на правничу допомогу стягнути з відповідача. Зі змісту позовної заяви вбачається, що витрати на послуги адвоката складають 15 000 грн. 00 коп.
Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 10 частини третьої статті 2 КАС України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У відповідності до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Враховуючи, що представником позивача ОСОБА_1 – адвокатом Кудіною М.Г., не надано розрахунок витрат на правничу допомогу, договір, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, а витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами, за відсутності яких суд не вбачає жодних підстав задля відшкодування цих витрат.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 271, 286, 293, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кудіна Марія Геннадіївна до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.
Скасувати постанову № 1280-1 від 17 червня 2025 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , (зареєстрований як ВПО за адресою:  АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_3 ).

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду Н.В. Наумова