Справа № 598/2086/25
провадження № 2/598/98/2026

РІШЕННЯ
іменем України

"26" січня 2026 р.  Збаразький районний суд Тернопільської області
в складі : головуючого Гудими І.В.
секретаря Чернецької Х.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Збаражі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,
встановив:
До Збаразького районного суду Тернопільської області звернулася ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник – адвокат Кметик Я.С., з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 липня 2014 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, однак з часу ухвалення зазначеного рішення змінилися обставини, зокрема збільшилися витрати на утримання дитини та розмір прожиткового мінімуму, у зв`язку з чим визначений раніше розмір аліментів не відповідає мінімально гарантованому законом. У зв`язку з чим позивач просить збільшити розмір аліментів, що стягується з відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , визначивши їх у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також позивач зазначає, що повнолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2025 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2025 року відкрито провадження у даній справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін.
06.11.2025 року на адресу суду від представника відповідача – адвоката Білик Л.С. надійшов відзив на позовну заяву, у якому сторона відповідача позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки не визнає та просить у їх задоволенні відмовити. У відзиві зазначено, що аліменти стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 липня 2014 року, яке в подальшому було змінено рішенням апеляційного суду, та що обов`язок зі сплати аліментів відповідачем виконувався. Також сторона відповідача зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази зміни матеріального становища відповідача у бік покращення, при цьому відповідач не має постійного доходу та має на утриманні двох малолітніх дітей від іншого шлюбу і матір, яка є особою з інвалідністю. Крім того, у відзиві сторона відповідача не визнає позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, зазначаючи, що повнолітня донька навчається безкоштовно, проживає за кордоном разом із позивачем та може отримувати фінансову допомогу з інших джерел, у зв`язку з чим, на думку відповідача, відсутні правові підстави для стягнення аліментів на її утримання.
12.11.2025 року представником позивача – адвокатом Кметиком Я.С., подано відповідь на відзив, у якій доводи сторони відповідача заперечуються. У відповіді на відзив зазначено, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, а визначений рішенням суду 2014 року розмір аліментів не відповідає мінімально гарантованому законом та не забезпечує належного утримання дитини. Сторона позивача вказує на зростання витрат на утримання неповнолітньої доньки та зміну соціально-економічних умов. Також у відповіді на відзив зазначено, що повнолітня донька ОСОБА_4 продовжує навчання, не має самостійного доходу та перебуває на утриманні матері, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. У зв`язку з викладеним сторона позивача просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник позивача - адвокат Кметик Я.С. в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позові та у відповіді на відзив.
Представник відповідача – адвокат Білик Л.С. в судовому засіданні просила відмовити в задоволені позову посилаючись на обставини, викладені у відзиві.
Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.
Щодо вимог про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки, суд зазначає таке.
Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, визначаючи розмір аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною першою ст.183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері або батька, яка стягується як аліменти, визначається судом.
Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною другою ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 152/100/18 зазначено, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним, а право на зміну способу та розміру їх стягнення випливає із положень ч. 3 ст. 181 та ст. 192 СК України і не потребує доведення виключних обставин, за умови наявності змін у життєвих обставинах сторін.
Судом встановлено, що рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 липня 2014 року, зміненим рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2014 року, з відповідача стягувались аліменти на утримання дітей:  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно на кожну дитину. Дані знайшли своє підтвердження копією рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 липня 2014 року у справі №598/1100/14-ц (а.с.11-12), копією рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 30.10.2014 року (а.с.28-30).
Заявляючи вимогу про збільшення розміру аліментів, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки,  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,в розмірі однієї четвертої частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Вказуючи, що з часу ухвалення зазначеного рішення істотно змінилися соціально-економічні умови, зросли витрати на утримання дитини та розмір прожиткового мінімуму, у зв`язку з чим визначений раніше розмір аліментів не відповідає мінімально гарантованому законом та не забезпечує належного утримання неповнолітньої дитини. 
Така вимога за своїм змістом є вимогою про зміну як розміру аліментів, так і способу їх стягнення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 181 та ст. 192 СК України. 
Судом враховано, що відповідач перебуває у повторному шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей від іншого шлюбу, що підтверджується поданими стороною відповідача доказами: копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно 28.11.2014 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського управління юстиції (а.с.40), копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.41, 42). Однак ці обставини самі по собі не звільняють його від обов`язку належним чином утримувати неповнолітню доньку від попереднього шлюбу.
Надані стороною відповідача копії платіжних документів (а.с.32-40) свідчать про виконання ним обов`язку зі сплати аліментів, однак не спростовують необхідності приведення їх розміру у відповідність до вимог закону та реальних потреб дитини.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вимоги про збільшення розміру стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої доньки,  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,шляхом визначення їх у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Оскільки у даній справі має місце зміна розміру та способу стягнення аліментів, а не їх первинне присудження, суд дійшов висновку, що збільшений розмір аліментів підлягає застосуванню з дня набрання рішенням суду законної сили, а не з дня звернення позивача до суду, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду щодо застосування положень ст.192 СК України, зокрема викладених у постанові від 13 лютого 2019 року у справі №152/100/18.
Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, за умови, що вони потребують матеріальної допомоги і батьки можуть її надавати.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України, а також можливості надання такої допомоги платником аліментів.
Судом встановлено, що повнолітня донька ОСОБА_4 зарахована та регулярно відвідує навчальний курс IV професійної освіти і навчання з отриманням сертифіката кваліфікації (рівень EQF IV) зі статусом професійного диплома, навчальний рік 2025-26, під назвою косметолог (а.с.8), що також стверджується копією тимчасового сертифіката (а.с.9).
Разом з тим, сам по собі факт продовження навчання повнолітньою дитиною не є безумовною підставою для стягнення аліментів. Обов`язковою умовою застосування положень ст. 199 СК України є доведеність потреби повнолітньої дитини у матеріальній допомозі та наявність у платника аліментів реальної можливості таку допомогу надавати.
Як вбачається з матеріалів справи, повнолітня донька ОСОБА_4 навчається на безоплатній формі навчання за кордоном, проживає разом із матір`ю, доказів наявності додаткових витрат, пов`язаних із навчанням, проживанням чи лікуванням, а також доказів відсутності інших джерел матеріального забезпечення суду не надано.
При цьому суд враховує матеріальний та сімейний стан відповідача, який перебуває у повторному шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей від іншого шлюбу, а також не надано доказів наявності у відповідача стабільного та достатнього доходу, який би дозволяв йому додатково нести обов`язок з утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність сукупності умов, передбачених ст. 199 СК України, необхідних для покладення на відповідача обов`язку зі сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.
За таких обставин вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
На підставі наведеного та керуючись вимогами ст.ст.19, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 180–183, 192, 199, 200 СК України, суд,
ухвалив:
Позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про збільшення розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання – задовольнити частково. 
Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі рішення апеляційного суду Тернопільської області №598/1100/14-ц від 30 жовтня 2014 року, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 
Припинити з дня набрання законної сили даного рішення суду стягнення аліментів з ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 600 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, визначених на підставі рішення апеляційного суду Тернопільської області №598/1100/14-ц від 30 жовтня 2014 року.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду складено та підписано 26 січня 2026 року.

СУДДЯ       Ігор ГУДИМА