Справа № 282/1534/25
Провадження № 2-а/282/1/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2026 року     
селище Любар
Любарський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Носач В.М.,
за участю секретаря судового засідання Ковалишиної Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.11.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №4/585, якою накладено на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17000,00 грн. 
Як вказано в мотивувальній частині даної постанови, фактичною підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП стало те, що ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, порушуючи вимоги абзацу 4 частини 1 статті 22 Закону №3543-XII та пункту 2 розділу ІІ Закону України №3621-IХ, не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби у строк до 05.06.2025. Таким чином, своїми діями (бездіяльністю) він порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Копію вищевказаної постанови йому було вручено під розписку лише 26.11.2025.
Позивач вважає, що до адміністративної відповідальності він притягнутий незаконно.
В обґрунтування протиправності постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності зазначає, що він офіційно зареєстрований та постійно проживає на території Любарської об`єднаної територіальної громади: з 19.09.2003 за адресою АДРЕСА_1 ; з 09.04.2021 за адресою АДРЕСА_2 .
14.10.2010 медичною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 визнаний непридатним до військової служби. 10.03.2011 на підставі пункту 5 наказу МОУ 342-06 р. знятий з військового обліку як визнаний не придатним до військової служби. Протягом останніх років, зокрема і в 2025 році, у зв?язку із значним погіршенням загального стану здоров?я змушений був неодноразово лікуватися в різних медичних установах. 22.10.2025 він був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_4 та в послідуючому направлений на проходження ВЛК. 24.10.2025 за результатами проведеного ВЛК він був визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, логістики та зв?язку. На даний час він має відстрочку від мобілізації на підставі п.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Від ТЦК та СП він не переховувався, мобілізаційних законів не порушував.
Позивач вказує, що пунктом 2 розділу ІІ (Прикінцеві та перехідні Положення) Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на спеціальний захист, установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом, зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Як стверджується відомостями військового квитка, 10.03.2011 він був знятий з військового обліку у зв?язку із непридатністю до військової служби, тобто мав статус непридатного до військової служби.
Таким чином, у нього був відсутній законодавчий обов?язок до 05.06.2025 пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, а тому він не міг порушити вказаний закон, у зв?язку із чим його притягнення до адміністративної відповідальності до ч.3 ст.210-1 КУпАП носить незаконний та необґрунтований характер. 
Позивач вказує, що в оскаржуваній постанові відсутні будь-які відомості на підставі чого ТЦК та СП дійшло до висновку про те, що станом на 05.06.2025 року він мав статус «обмежено придатного» для проходження військової служби, а отже в основу оскаржуваної постанови фактично покладено припущення, а не достовірно встановлені факти, у зв?язку із чим остання не відповідає вимогам вмотивованості та обґрунтованості, а отже носить незаконний характер.
Посилання відповідача в мотивувальній частині оскаржуваної постанови на відомості про те, що згідно даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів, відомості про проходження ОСОБА_1 повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби до спливу граничного строку встановленого законом відсутні (тобто станом на 06.06.2025) свідчить про те, що ТЦК та СП як держатель відповідного Реєстру мав можливість отримати вказані відомості про даний факт ще 06.06.2025.
Зауважує, що статтею 38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Отже, відповідач мав можливість дізнатися про не проходження позивачем ВЛК уже 06.06.2025, а тому строк на притягнення до адміністративної відповідальності, навіть якби він під неї підпадав, сплив би уже 06.09.2025.
На підставі викладеного вище позивач просив поновити пропущений з поважних причин строк на оскарження постанови №4/585 від 12.11.2025, а саму постанову №4/585 від 12.11.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210-1 КУпАП на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн - визнати протиправною та скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Компенсувати за рахунок відповідача суму сплаченого ним судового збору.
Ухвалою суду від 08 грудня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом. Відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. 
18 грудня 2025 року ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.
В судове засідання, призначене на 05 січня 2026 року ОСОБА_1 не з`явився. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явилася, подала до суду клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з перебуванням її у щорічній основній відпустці.
Згідно п. 2 ч.3 ст.205 КАС України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки. 
У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.
Враховуючи те, що судовий розгляд вже відкладався за клопотанням представника позивача, яка будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи повторно в судове засідання не з`явилась, суд вважає за можливе вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.
За таких обставин, суд вважає за необхідне провести розгляд справи у відсутності сторін, які належним повідомлені про дату, час та місце розгляду.
У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши позов та докази, яким він обґрунтовується, дійшов наступного висновку.
Із військового квитка серії НОМЕР_1 слідує, що 14 жовтня 2010 року медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено здатним у військовий час.
10 березня 2011 року на підставі пункту 5 наказу МОУ №342-06 ОСОБА_1 знятий з військового обліку як визнаний непридатним до військової служби.
Із скріншота додатку Міністерства оборони «Резерв+» слідує, що ОСОБА_1 , відповідно до постанови ВЛК 24.10.2025, визнаний придатним до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах) мед підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони.
12 листопада 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №4/585, із змісту якої слідує, що згідно з протоколом №4/585 від 22.10.2025 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та доданими до нього матеріалів, громадянин ОСОБА_1 , який був визнаний за рішенням військово-лікарської комісії від 14.10.2010 обмежено придатним до проходження військової служби всупереч положенням абз. 4 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 2 р ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби у встановлений строк до 05.06.2025.
Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17000 грн.
Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду.
За правилами ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.
З 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, який продовжується до тепер.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. (ст.1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану».
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізаційна підготовка - комплекс організаційних, політичних, економічних, фінансових, соціальних, правових та інших заходів, які здійснюються в мирний час з метою підготовки національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України, інші військові формування), сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій до своєчасного й організованого проведення мобілізації та задоволення потреб оборони держави і захисту її території від можливої агресії, забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.
В цьому ж Законі визначено поняття: особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно з ч.2 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби;  взяття громадян на військовий облік;  прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу;  проходження військової служби;  виконання військового обов`язку в запасі;  проходження служби у військовому резерві;  дотримання правил військового обліку (ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (ч.7 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Згідно з ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;
- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;
- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;
- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:
- допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік;
- призовники - особи, які взяті на військовий облік;
- військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;
- військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
- резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Згідно з п.2, 4 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів, Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:
- прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів;
- проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.
Частиною 1 статті 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Як вбачається із військового квитка серії НОМЕР_1 , 14 жовтня 2010 року медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено здатним у військовий час.
10 березня 2011 року на підставі пункту 5 наказу МОУ №342-06 ОСОБА_1 знятий з військового обліку як визнаний непридатним до військової служби.
Взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього врегульовано статтею 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Так, відповідно до ч.5 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції станом на 10.03.2011, виключенню з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни: визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
Законодавець виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку», при цьому, при знятті з військового обліку Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік. Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку. З аналізу положень Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» висновується, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.
Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.05.2025 у справі № 280/2880/24.
Позивач ОСОБА_1 є громадянином України, а відтак, зобов`язаний виконувати військовий обов`язок згідно зі ст. 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в тому числі на позивача покладені обов`язки, визначені ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних (проходити медичний огляд для визначення стану здоров`я та ступеню придатності до військової служби).
Згідно із ч.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме - Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення).
Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.
Медичний огляд включає в себе визначення ступеня придатності до військової служби.
Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений абз. 4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Суд виходить з того, що проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність.
Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок № 560).
Згідно з пунктом 69 Порядку № 560, особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію.
У разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.
04 травня 2024 року набрав чинності Закон України від 21.03.2024 № 3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Цим документом з положень законодавства про військовий обов`язок і військову службу виключено такі визначення як «обмежено придатний до військової служби» та «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».
Суд зазначає, що запис у військовому квитку позивача, - «знятий з військового обліку згідно з наказом МО України № 342 від 09.06.2006» безумовно не означає, що позивач не підлягає призову у воєнний час, оскільки за станом здоров`я громадянин може бути непридатним до військової служби у мирний час, але обмежено придатним у воєнний стан. При цьому, суд зауважує, що останнє не означає, що громадянин не може проходити військову службу чи повинен отримати відстрочку від мобілізації, а лише свідчить про те, що деякі види служби та роботи йому протипоказані.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.
Отже, якщо особу знято з військового обліку за наказом №342 від 09.06.2006, тому вона підлягає мобілізації на службу в ЗСУ під час військового стану після проходження військово-лікарської комісії.
Позивачем долучено до матеріалів справи скріншот додатку Міністерства оборони «Резерв+» з якого слідує, що ОСОБА_1 , відповідно до постанови ВЛК 24.10.2025 придатний до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах) мед підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони, що є доказом того, що позивач має статус військовозобов`язаного.
Таким чином, доводи позивача про те, що він станом на 05.06.2025 був знятий з військового обліку як визнаний не придатним до військової служби на підставі Наказу МО України №342, п.5 від 09.06.2006 є необґрунтованими.
Частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-ІХ від 21.03.2024 визначено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду
З наведеного вбачається, що у строк до 05.06.2025 включно позивач був зобов`язаний пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відтак, позивач не довів тих обставин, на яких ґрунтуються його вимоги та не надав суду належних і допустимих доказів.
Разом з тим, за правилами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже суд розглядаючи адміністративну справу стосовно оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень не обмежений доводами позову, а зобов`язаний перевірити оскаржуване рішення відповідача на відповідність всім критеріям, передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, зокрема, чи винесено таке рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Частиною дев`ятою статті 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Як слідує з матеріалів справи про правопорушення у вигляді не проходження позивачем повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби відповідачеві стало відомо 06 червня 2025 року, адже 05 червня 2025року був останнім днем для проходження цього огляду. Відповідач мав об`єктивну можливість виявити це правопорушення, оскільки позивач перебуває на військовому обліку, а відповідачеві було відомо, що позивач підпадає під категорію осіб, передбачених пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21 березня 2024 року №3621-IX. Відомості про всі ці дані наявні в електронному військово-обліковому документі, а отже, і в Єдиному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», тому були достовірні відомі відповідачеві.
Отже, починаючи з 06 червня 2025 року почав свій перебіг трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, який передбачений частиною дев`ятою статті 38 КУпАП, і цей строк закінчився 06 вересня 2025 року.
Адміністративне стягнення на позивача було накладено 12 листопада 2025 року, тобто, поза межами строку, передбаченого частиною дев`ятою статті 38 КУпАП.
Пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
З цього слідує, що відповідач не мав права розпочинати справу про адміністративне правопорушення стосовно позивача, а розпочате провадження повинен був закрити на підставі пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП. З цих підстав позовні вимоги слід задовольнити, шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
У зв`язку з задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн., який був сплачений при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 73, 77, 242, 243 -246, 286 КАС України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд,-
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.
Скасувати постанову №4/585 від 12.11.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210-1 КУпАП на ОСОБА_1 , у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, а саме - у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч.9 ст.38 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 грн 60 коп.
Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Головуючий суддя В.М. Носач