Справа № 211/9228/25
Провадження № 2-о/211/42/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Рагозіної С.О.,
за участю секретаря судового засідання Андрійченко А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - територіальна громада м. Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування заявлених вимог, представник заявника зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 була власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
15 березня 2016 року ОСОБА_2 склала на ім`я ОСОБА_1 заповіт, реєстровий № 2-208, посвідчений державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Донцовою Н.Ю., згідно змісту якого заповідала ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, належну їй квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 , на підставі ст.ст. 1217, 1221-1223 Цивільного кодексу України (далі за текстом – ЦК України), є спадкоємцем за заповітом майна після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інші спадкоємці майна ОСОБА_2 – відсутні.
З питання оформлення спадщини, 23 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори. Було заведено спадкову справу, номер у нотаріуса 268/2025.
Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що вона не підтвердила факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки не була зареєстрована разом із померлою за однією адресою і не довела факт проживання разом із померлою на дату її смерті, видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.07.2025 року. 
Заявник вважає, що фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом із ОСОБА_2 на момент її смерті, з 2015 року, оскільки остання потребувала догляду, що підтверджується актом від 03 серпня 2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет до смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
ОСОБА_1 знайома з ОСОБА_2 , з дитинства, піклувалась про ОСОБА_2 , як про рідну матір, надавала їй усіляку допомогу, підтримувала, забезпечувала усім необхідним у зв`язку із незадовільним станом здоров`я останньої. 
Після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 оплатила ритуальні послуги, пов`язані із похованням, прийняла спадщину, що відкрилась, добросовісно, відкрито та безперервно управляє та користується нею по даний час, утримує вищевказану квартиру, оплачує комунальні послуги, та вирішує усі питання, пов`язані із її використанням та експлуатацією. Копії квитанцій про сплату комунальних послуг додаються 
У розпорядженні ОСОБА_1 перебувають правовстановлюючі документи на спадкове майно.
Заявник не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, оскільки, вважала, що прийняла спадщину, як особа, що тривалий час, більше шести років, проживала разом зі спадкодавцем, також, станом на момент його спливу, тобто , станом на 10 лютого 2021 року вона фактично проживала разом із ОСОБА_2 , мала на руках заповіт, складений на її ім`я, документи на спадкове майно.
Крім того, після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 отримала лікарське свідоцтво про смерть № 1/267 від 10 серпня 2020 року, довідку про причину смерті, взяла на себе всі обов`язки із організації поховання та оплаті ритуальних послуг, що підтверджується доданими до заяви видатковими документами.
При цьому, після поховання ОСОБА_2 , значно погіршився стан здоров`я ОСОБА_1 . Так, вона перенесла коронавірус SARS-CoV-2 COVID-19, що підтверджується довідкою про наявність антитіл від 14.04.2021 року, що в свою чергу вплинуло на її зір. Так, 17.12.2021 року у заявниці було діагностовано незрілу катаракту, гіперметропію слабкого ступеню, пресбіопію. Виписки з амбулаторної карти та консультативні висновки додаються. 
У зв`язку з вищезазначеними обставинами, неможливістю оформлення належним чином своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона змушена звернутись до суду за захистом своїх цивільних прав та інтересів із цією заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.11.2025 року про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі та витребування доказів прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, витребувано докази.
У судове засідання сторони не з`явилися.
В матеріалах справи наявна заява представника позивача адвоката Штефана Д.Ю . про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає.
Представник заінтересованої особи - територіальна громада м. Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним сином, про що у матеріалах справи містяться відповідні докази.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає заявлені вимоги доведеними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судом встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 від 10.08.2020 року, виданим Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
За життя ОСОБА_2 була власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_2 від 14 жовтня 1993 року, виданим органом приватизації – в/о «Кривбасруда» УСП, яке видане згідно із розпорядженням від 04 жовтня 1993 року за № 200, яке зареєстроване в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», витяг № 20383510 від 26.09.2008 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18 травня 2009 року, реєстровий № 1-1645, виданим Гуц Ю.В., державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори, яке зареєстроване в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», витяг № 22835878 від 26.05.2009 року, а також технічним паспортом на вказану квартиру.
15 березня 2016 року ОСОБА_2 склала на ім`я ОСОБА_1 заповіт, реєстровий № 2-208, посвідчений державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Донцовою Н.Ю., згідно змісту якого заповідала ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, належну їй квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Копія заповіту та витяг про його реєстрацію в Спадковому реєстрі містяться у матеріалах справи.
ОСОБА_1 , на підставі ст.ст. 1217, 1221-1223 Цивільного кодексу України (далі за текстом – ЦК України), є спадкоємцем за заповітом майна після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інші спадкоємці майна ОСОБА_2 – відсутні.
З питання оформлення спадщини, 23 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори. Було заведено спадкову справу, номер у нотаріуса 268/2025.
Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що вона не підтвердила факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки не була зареєстрована разом із померлою за однією адресою і не довела факт проживання разом із померлою на дату її смерті, видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.07.2025 року. 
На виконанні ухвали суду від 11.11.2025 року до суду від Сьомої криворізької державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 268/2025, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно дослідженого судом змісту вказаної спадкової справи підтверджуються обставини, викладені заявником ОСОБА_1 у її заяві, зокрема, щодо того, що вона є єдиним спадкоємцем, та на її ім`я складено заповіт, який не змінено та не скасовано, свідоцтво про спадщину не видавалось.
У встановлений ст. 1270 ЦК України строк, заявник дійсно не звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Однак, вважає, що фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом із ОСОБА_2 на момент її смерті, з 2015 року, оскільки остання потребувала догляду, що підтверджується актом від 03 серпня 2025 року, згідно змісту якого мешканці квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , що у будинку АДРЕСА_4 , підтверджуємо, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно мешкала з 2015 року, разом, однією сім`єю, із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет до смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
ОСОБА_1 знайома з ОСОБА_2 , з дитинства, піклувалась про ОСОБА_2 , як про рідну матір, надавала їй усіляку допомогу, підтримувала, забезпечувала усім необхідним у зв`язку із незадовільним станом здоров`я останньої. 
Після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 оплатила ритуальні послуги, пов`язані із похованням, прийняла спадщину, що відкрилась, добросовісно, відкрито та безперервно управляє та користується нею по даний час, утримує вищевказану квартиру, оплачує комунальні послуги, та вирішує усі питання, пов`язані із її використанням та експлуатацією. Копії квитанцій про сплату комунальних послуг додані заявником. 
У розпорядженні ОСОБА_1 перебувають правовстановлюючі документи на спадкове майно.
Крім того вищевказані сусіди підписали акт про фактичне місце проживання від 04 серпня 2025 року згідно змісту якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно мешкала з 2015 року, разом, однією сім`єю, із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет до смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Підписи мешканців, що приймали участь у складанні акту, підтверджені майстром ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» ОСОБА_3 .
Крім того, заявник не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, оскільки, вважала, що прийняла спадщину, як особа, що тривалий час, більше шести років, проживала разом зі спадкодавцем, також, станом на момент його спливу, тобто, станом на 10 лютого 2021 року вона фактично проживала разом із ОСОБА_2 , мала на руках заповіт, складений на її ім`я, документи на спадкове майно.
Крім того, після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 отримала лікарське свідоцтво про смерть № 1/267 від 10 серпня 2020 року, довідку про причину смерті, взяла на себе всі обов`язки із організації поховання та оплаті ритуальних послуг, що підтверджується доданими до заяви видатковими документами.
При цьому, після поховання ОСОБА_2 , значно погіршився стан здоров`я ОСОБА_1 . Так, вона перенесла коронавірус SARS-CoV-2 COVID-19, що підтверджується довідкою про наявність антитіл від 14.04.2021 року, що в свою чергу вплинуло на її зір. Так, 17.12.2021 року у заявниці було діагностовано незрілу катаракту, гіперметропію слабкого ступеню, пресбіопію. Виписки з амбулаторної карти та консультативні висновки досліджені судом. 
У зв`язку з вищезазначеними обставинами, неможливістю оформлення належним чином своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона змушена звернутись до суду за захистом своїх цивільних прав та інтересів із цією заявою.
Відповідно до статті 1220 ЦК України, підставою відкриття спадщини є смерть фізичної особи.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до статті 1277 ЦК України, спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади. На теперішній час спір про спадкове майно відсутній і спадщина не визнана відумерлою.

Заявник вважає, що прийняла спадщину після смерті її бабусі, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та не заявила про відмову від неї.
Так, відповідно до правового висновку, висловленого у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.
В той же час, у постанові від 28 квітня 2021 року, справа № 204/2707/19, Верховний Суд зазначив, що для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем, проживання має бути фактичним.
Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. 
Згідно ст. 3 вказаного Закону, у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
- вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати;
- місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.
Отже, сама по собі відсутність реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 
Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов наступного висновку. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно правових висновків, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів».
Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року, а також у Постанові КЦС ВС від 26.04.2023 р., справа № 204/1052/20.
Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.
Таким чином, оскільки позивач, як спадкоємець за законом проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину.
Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявник, ОСОБА_1 сама по собі відсутність реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, спадкоємець за законом проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні, протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, тому вона вважається такою, що прийняла спадщину.
З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини,суд вважає,що в позові наведено причини, які підтверджують існування факту, встановлення якого просить заявник, а тому наявні підстави для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 
На підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України, у справах окремого провадження при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись статями 265, 268, 293, 294, 315, 316, 319 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа територіальна громада м. Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити повністю.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя:	  	С. О. Рагозіна