П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/668/25-а 
Головуючий у 1-й інстанції: Анісімов О.В. 
Суддя-доповідач: Гонтарук В. М. 
23 грудня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гонтарука В. М. 
суддів: Білої Л.М.  Моніча Б.С. 
секретаря судового засідання: Роїк Т. С.,
за участю:
позивача: ОСОБА_1 
представника позивача: Паляк Марії Володимирівни
представника відповідача: Молочка Тараса Вікторовича 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з позовом до Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
07 жовтня 2025 року ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
13 жовтня 2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
До суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за участю сторін.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року клопотання задоволено та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні.
Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали, просили суд їх задовольнити.
Представник відповідача щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, просив суд відмовити в її задоволенні.
Під час розгляду справи у відкритому судовому засіданні, колегія суддів дійшла до висновку про перехід до стадії ухвалення судового рішення за результатами апеляційного провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що Рішенням 1-ої сесії Кіцманської міської ради VII скликання від 20 листопада 2020 року, №1/11 “Про початок повноважень міського голови» взято до відома інформацію голови Кіцманської міської територіальної виборчої комісії про результати виборів міського голови та обрання на посаду міського голови ОСОБА_1 ; заслухавши присягу посадової особи місцевого самоврядування, складену міським головою Булегою С.Б., вирішено вважати його таким, який вступив на посаду (Т.1, а.с.241).
20.08.2024 року депутати Кіцманської міської ради ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Кіцманського міського голови Булеги С.Б. із зверненням-вимогою про включення в порядок денний чергової сесії Кіцманської міської ради проєкт рішення «Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 ».
На зверненні-вимозі проставлена резолюція « ОСОБА_4 . Прошу забезпечити розгляд даного питання на засіданні постійних депутатських комісій. 26.08.2024 р.».
30.08.2024 року, за вих. №1652 за підписом Кіцманського міського голови Булеги С.Б. депутатам Кіцманської міської ради Андрійцю О.О. та ОСОБА_3 надано відповідь, згідно якої інформується, що підготовлений ними проєкт рішення зареєстрований за номером 2171/8, оприлюднений на офіційному сайті Кіцманської міської ради та скерований на розгляд постійних депутатських комісій.
До основних питань порядку денного проєкт рішення не включено, однак за бажанням депутатів, із врахуванням висновків постійних депутатських комісій щодо нього, він може бути включений до додаткових питань порядку денного чергової сесії Кіцманської міської ради.
Окрім цього, в листі зазначено наступне «… Враховуючи зазначене вище, для надання проєкту рішення про висловлення недовіри міському голові ознак законності та обґрунтованості рекомендуємо Вам надати належні та допустимі докази порушення міським головою Конституції і Законів України, що стануть належною правовою підставою для прийняття відповідного рішення сесією ради. Також рекомендуємо Вам відредагувати пояснювальну записку до проєкту рішення ради та виключити пункти, що містять недостовірну інформацію, пункти, які дублюються, а також конкретизувати ті звинувачення, які висловлені нечітко». 
Протоколом засідання постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою від 05.09.2024 року (склад комісії ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) погоджено питання про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 (Т.1, а.с.156-171).
Протоколом засідання постійної комісії з гуманітарних питань від 03.09.2024 року (склад комісії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ) при розгляді проєкту рішення про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 , одноголосно утримались від внесення цього питання на сесійне засідання Кіцманської міської ради.
Протоколом засідання постійної комісії з питань фінансів, бюджету, планування соціально-економічного розвитку, інвестицій та міжнародного співробітництва від 04.09.2024 року (склад комісії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ) при розгляді проєкту рішення про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 , вирішено голосувати: «за» проєкт рішення -0, «Проти» - 3, «Утримався» -1 (Т.1, а.с.174-176).
Протоколом засідання постійної комісії з питань комунальної власності, житлово-комунального господарства, енергозбереження та транспорту від 03.09.2024 року (склад комісії ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ) при розгляді проєкту рішення про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 , вирішили винести це питання на розгляд сесії Кіцманської міської ради (Т.1, а.с.177).
Протоколом засідання постійної комісії з питань прав людини, законності, депутатської діяльності, етики та регламенту від 04.09.2024 року (склад комісії ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ) при розгляді проєкту рішення про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 , вирішили винести це питання на розгляд сесії Кіцманської міської ради (Т.2, а.с.41, звортній бік).
На зворотньому аркушу проєкту рішення «Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 » наявний лист погодження проєкту рішення, в якому виключно наявні підписи депутатів-ініціаторів проєкту – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та погодження відділу правового забезпечення виконавчого комітету Кіцманської міської ради ( ОСОБА_11 ) із зауваженнями наступного змісту «надати докази наявності вини міського голови у вчиненні порушень, зазначених в пояснювальній записці до проєкту рішення» (Т.1, а.с.243 зворотній бік).
Також, у матеріалах справи наявна Пояснювальна записка до проєкту рішення Кіцманської міської ради «Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень ОСОБА_1 » (Т.1, а.с.15-18).
Згідно змісту Пояснювальної записки проєкт рішення передбачає висловлення недовіри Кіцманському міському голові ОСОБА_1 та дострокове припинення його повноважень у зв`язку з порушенням законів України, прав і свобод громадян, незабезпеченням здійснення наданих йому повноважень та носять в своїй більшості системний характер, а саме:
1. Відсутність укриттів у закладах освіти.
2. Невиконання приписів органів ДСНС щодо протипожежної безпеки. 
3. Відсутність громадських вбиралень.
4. Аварійний стан доріг.
5. Проблеми з водпостачанням та водовідведенням.
6. Систематичне невиконання Регламенту міської ради.
7. Невиконання законодавства про регуляторну політику.
8. Не звітування про роботу виконавчих органів ради.
9. Порушення законодавства «Про звернення громадян».
10. Незаконне звільнення працівників.
11. Не забезпечення підготовки плану управління відходами.
12. Невжиття заходів для заборони захоронення неперероблених відходів.
13. Не запроваджено роздільний збір побутових відходів.
14. Відсутність заходів з ліквідації несанкціонованих сміттєзвалищ.
15. Відсутність просвітницької роботи.
16. Відсутність окремих контейнерів для небезпечних відходів.
17. Непрозорий розподіл земель.
18. Невиконання повноважень щодо кадрових призначень.
19. Відсутність належного утримання об`єктів комунальної власності.
20. Не забезпечено захист тварин.
21. Не забезпечено заслуховування звітів.
22. Невиконання місцевих програм приватизації.
23. Відсутність системи енергетичного менеджменту.
24. Порушення законодавства про енергоефективність.
25. Не забезпечено облаштування паркувальних майданчиків.
26. Не проводяться заходи щодо дотримання правил благоустрою.
27. Відсутність розвитку молодіжної інфраструктури.
28. Не виконано вимоги щодо геопросторових даних.
29. Не виконано вимоги щодо публічної інформації.
30. Не підготовлено населення до участі у русі національного спротиву.
31. Не підготовлено звіту про програму соціально-економічного розвитку.
32. Порушення норм звітування.
33. Не забезпечено скликання сесії ради.
34. Не виконано вимоги Указу Президента України щодо пропуску через державний кордон посадових осіб та депутатів Ради.
35. Порушення земельного законодавства.
36. Невжиття заходів щодо виконання судових рішень.
Крім цього, у матеріалах справи міститься лист за підписом секретаря Кіцманської міської ради від 18.03.2025 року, №516, в якому наведена наступна інформація:
«Щодо надання інформації про результати здійснення відділом організаційної та кадрової роботи та відділом правового забезпечення Кіцманської міської ради документальної та юридичної експертиз проекту рішення «Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 » зазначаємо, що в рамках підготовки питань порядку денного ХХХІХ сесії Кіцманської міської ради VІІІ скликання проект рішення за номером 2171/8 не надавався відповідальним виконавцям для проведення документальної та юридичної експертизи. З огляду на зазначене, інформація про результати здійснення відділом організаційної та кадрової роботи та відділом правового забезпечення Кіцманської міської ради документальної та юридичної експертизи цього проекту рішення не може бути надана на виконання ухвали суду» (Т.1, а.с.47-48).
У справі наявний Порядок денний та регламент роботи ХХХІХ сесії Кіцманської міської ради VІІІ скликання від 07.01.2025 року, до якого не включено питання щодо висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 (Т.1, а.с.190-195).
Також, у справі наявний Протокол ХХХІХ сесії Кіцманської міської ради VІІІ скликання від 07.01.2025 року (Т.1, а.с.196-240), дослідженням змісту якого встановлено, що депутат міської ради ОСОБА_2 запропонував внести до порядку денного питання «Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 ».
Депутат міської ради, начальник відділу правового забезпечення ОСОБА_11 повідомила, що дане питання не розглядалося постійною комісією ради з питань прав людини, законності, депутатської діяльності, етики та регламенту. Підкреслила, що висновок цієї комісії є обов`язковим для винесення цього питання на розгляд ради. Додала, що на засіданні цієї комісії мали би бути створені умови для захисту від пред`явлених авторами проекту рішення обвинувачень.
ОСОБА_17 (депутат міської ради, голова постійної комісії з питань прав людини, законності, депутатської діяльності, етики та регламенту) підтвердила, що з питання висловлення недовіри міському голові постійна комісія з питань прав людини, законності, депутатської діяльності, етики та регламенту не засідала.
ОСОБА_5 (депутат міської ради) зауважив, що міський голова може вже на сесії виступити із аргументами на свій захист, зовсім не обов`язково проводити засідання комісії і запрошувати на нього міського голову, а той факт, що відповідна комісія не засідала, то міський голова може використовувати це для свого захисту в суді.
ОСОБА_1 (міський голова) поставив пропозицію ОСОБА_2 про включення до порядку денного питання «Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 » на голосування та заявив про конфлікт інтересів.
Результати голосування: присутні -21, за -18, проти -2, утрималось – 1.
Також, дослідженням змісту Протоколу ХХХІХ сесії Кіцманської міської ради VІІІ скликання від 07.01.2025 року, встановлено, що ОСОБА_4 виступив із заявою про дострокове припинення повноважень секретаря міської ради та запропонував включити це питання до порядку денного і розглянути перед питанням про дострокове припинення повноважень міського голови.
Результати голосування: присутні -21, за -21, проти -0, утрималось – 0, міський голова – «за».
Крім цього, дослідженням змісту Протоколу від 07.01.2025 року встановлено, що за проєкт рішення №2339/1 «Про дострокове припинення повноважень секретаря Кіцманської міської ради VІІІ скликання ОСОБА_4 за власним бажанням» проголосувало «за» - 22 осіб, «проти» - 2 осіб, «утрималися» - 0. Рішення прийнято (3/1).
За проєкт рішення №2171/8 «Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 » проголосувало «за» - 19 осіб, «проти» - 3 осіб, «утрималися» - 0, один бюлетень визнаний недійсним. Рішення прийнято (2/1).
При цьому суд звертає увагу, що згідно Протоколу від 07.01.2025 року при розгляді проєкту рішення №2171/8 «Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 » ОСОБА_5 (депутат міської ради) з голосу встановив міському голові регламент для виступу на свій захист 5 хв.; ОСОБА_1 виступив із аргументацією на захист від неправдивих звинувачень, спростовуючи все і звинуватив депутатів в наклепі і зведенні рахунків, запевнив, що жодного порушення вимог законів, прав і свобод громадян не вчиняв; ОСОБА_2 (депутат міської ради) озвучив текст рішення та пояснювальної записки, повідомив, що такий крок є необхідним на даний час і перелічив підстави та випадки порушення законодавства для дострокового припинення повноважень; після цього була утворена лічильна комісія для проведення таємного голосування.
За наслідками голосування 07.01.2025 року, відповідачем було прийнято рішення №2/1 «Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 », яким: висловлено недовіру міському голові Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області ОСОБА_1 ; достроково припинено повноваження міського голови Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області ОСОБА_1 ; звільнено ОСОБА_1 з посади міського голови з 07.01.2025 року у зв`язку з достроковим припиненням повноважень згідно з частиною 2 статті 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; доручено секретарю Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області підписати рішення «Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 » (Т.1, а.с.244).
На підставі наведеного рішення, Кіцманською міською радою Чернівецького району Чернівецької області прийнято розпорядження №16-к від 07.01.2025 року «Про звільнення ОСОБА_1 », яким позивача звільнено з посади міського голови у зв`язку з достроковим припиненням повноважень згідно частини 2 статті 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (Т.1, а.с.242).
Вважаючи вказане рішення протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97).
Відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування перед територіальними громадами встановлена приписами статті 75 Закону № 280/97-ВР. Так, зазначена стаття передбачає:
1. Органи та посадові особи місцевого самоврядування є підзвітними, підконтрольними і відповідальними перед територіальними громадами. Вони періодично, але не менш як два рази на рік, інформують населення про виконання програм соціально-економічного та культурного розвитку, місцевого бюджету, з інших питань місцевого значення, звітують перед територіальними громадами про свою діяльність.
2. Територіальна громада у будь-який час може достроково припинити повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування, якщо вони порушують Конституцію або закони України, обмежують права і свободи громадян, не забезпечують здійснення наданих їм законом повноважень.
Згідно вимог частини 1-3 статті 12 Закону № 280/97 визначено, що сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.
Сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України.
Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.
Частиною третьою статті 42 Закону № 280/97-ВР передбачено, що повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути припинені достроково у випадках, передбачених статтею 79 цього Закону, що має наслідком звільнення його з посади.
За змістом частин першої-другої статті 79 Закону № 280/97-ВР повноваження сільського, селищного, міського голови вважаються достроково припиненими у разі: 1)його звернення з особистою заявою до відповідної ради про складення ним повноважень голови; 2) припинення його громадянства; 3) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього; 3-1) набрання законної сили рішенням суду про притягнення його до відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, яким накладено стягнення у виді позбавлення права займати посади або займатися діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування; 3-2) набрання законної сили рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави; 4)відкликання з посади за народною ініціативою; 5) визнання його судом недієздатним, безвісно відсутнім або оголошення таким, що помер; 6) його смерті.
Повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути також достроково припинені, якщо він порушує Конституцію або закони України, права і свободи громадян, не забезпечує здійснення наданих йому повноважень.
Відповідно до частини третьої статті 79 Закону № 280/97-ВР повноваження сільського, селищного, міського голови за наявності підстав, передбачених абзацом першим частини другої цієї статті, можуть бути припинені достроково за рішенням місцевого референдуму або за рішенням відповідної ради, прийнятим шляхом таємного голосування не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради. Порядок проведення місцевого референдуму щодо дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови визначається законом про місцеві референдуми.
Крім того, приписами пункту 10 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено прийняття рішення про недовіру сільському, селищному, міському голові.
Тобто, аналізуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що повноваження міського голови можуть бути припинені в разі не забезпечення здійснення наданих йому повноважень за рішенням відповідної ради, прийнятим шляхом таємного голосування не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.
Згідно з пунктом 16 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР прийняття рішення про дострокове припинення повноважень сільського, селищного, міського голови у випадках, передбачених цим Законом, вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.
Рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 2000 року №1-рп/2000 визначено, що сільські, селищні, міські ради, як це, в свою чергу, логічно випливає із змісту частини третьої статті 140 Конституції України, а також частини першої статті 10 Закону № 280/97-ВР, є органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування. Сільські, селищні, міські ради мають свої виконавчі органи, а, отже, - їм підзвітні та підконтрольні.
За Конституцією України (частина друга статті 141) сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою для того, щоб очолювати виконавчий орган ради та головувати на її засіданнях. Ці функції визначають сільського, селищного, міського голову передусім як посадову особу виконавчого органу ради та самої ради, їй підзвітну та перед нею відповідальну як за роботу виконавчого органу ради, так і за організацію роботи самої ради.
З матеріалів справи встановлено, що 20.08.2024 року депутати Кіцманської міської ради ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Кіцманського міського голови Булеги С.Б. із зверненням-вимогою про включення в порядок денний чергової сесії Кіцманської міської ради проєкт рішення «Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 ».
07.01.2025 року, відповідачем було прийнято рішення №2/1 «Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 », яким: висловлено недовіру міському голові Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області ОСОБА_1 ; достроково припинено повноваження міського голови Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області ОСОБА_1 ; звільнено ОСОБА_1 з посади міського голови з 07.01.2025 року у зв`язку з достроковим припиненням повноважень згідно з частиною 2 статті 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; доручено секретарю Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області підписати рішення «Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 » (Т.1, а.с.244).
На підставі наведеного рішення, Кіцманською міською радою Чернівецького району Чернівецької області прийнято розпорядження №16-к від 07.01.2025 року «Про звільнення ОСОБА_1 », яким позивача звільнено з посади міського голови у зв`язку з достроковим припиненням повноважень згідно частини 2 статті 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (Т.1, а.с.242).
Позивач, обґрунтовуючи протиправність розпорядження №16-к від 07.01.2025 року «Про звільнення ОСОБА_1 », яким позивача звільнено з посади міського голови у зв`язку з достроковим припиненням повноважень згідно частини 2 статті 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вказує на грубе порушення встановленої законом та Регламентом процедури їх прийняття.
У контексті спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із прийняттям оспорюваних рішень про дострокове припинення повноважень міського голови, суд зауважує, що прийняття таких рішень є законодавчо передбаченим правом депутатів міської ради, реалізація якого має відбуватися у порядку та спосіб, визначені законом.
Прийняття рішень щодо дострокового припинення повноважень міського голови у випадках, передбачених Законом № 280/97-ВР, належить до виключних повноважень відповідної рад.
При цьому, здійснення таких дискреційних повноважень, як звільнення, в рамках встановленої процедури дострокового припинення повноважень голови міської ради, має відбуватися з дотриманням критеріїв правової (справедливої) процедури, як складової принципу верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України) і принципу законності (частина друга статті 19 Конституції України).
Отже, спірні рішення відповідача повинні бути перевірені адміністративним судом на предмет законності та легітимності, а не доцільності їх прийняття.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 360/2169/19, від 04 червня 2020 року у справі №802/1463/18-а , від 21 жовтня 2021 у справі 240/6076/18.
Таким чином, предметом перевірки в межах спірних правовідносин є дотримання відповідачем при прийнятті порядку його прийняття, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Даючи оцінку доводам апелянта, що спірне розпорядження є протиправним, оскільки не було здійснено розгляду проекту спірного рішення постійною комісією, колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції дослідивши матеріали справи та надавши оцінку показам свідків вірно встановив, що комісія з питань прав людини, законності, депутатської діяльності, етики та регламенту Кіцманської міської ради 04.09.2024 року проект рішення щодо висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 не розглядала та не погоджувала.
Незважаючи на таке порушення, суд прийшов до висновку, що відсутність протоколу постійної комісії з питань прав людини, законності, депутатської діяльності, етики та регламенту Кіцманської міської ради щодо погодження проекту рішення про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 , не може бути підставою для скасування рішення.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Хоча діючим законодавством попередній розгляд проектів рішень постійними комісіями не завжди встановлено як імперативну вимогу, у даному випадку має значення саме профільний характер комісії з питань прав людини, законності, депутатської діяльності, етики та регламенту. Згідно з пунктом 4.1 Положення про постійні комісії Кіцманської міської ради дана комісія перед винесенням на розгляд ради погоджує проекти рішень ради з питань дотримання прав людини, законності, запобігання корупції, сприяння депутатській діяльності, депутатської етики та Регламенту ради. Рішення про дострокове припинення повноважень міського голови безпосередньо стосується питань законності, дотримання прав людини та депутатської етики, що прямо входить до компетенції зазначеної постійної комісії.
Профільна постійна комісія з питань прав людини, законності, депутатської діяльності, етики та регламенту має особливе значення при розгляді питань, що стосуються дострокового припинення повноважень міського голови, оскільки саме до її компетенції належить оцінка правових аспектів, дотримання принципів законності та відповідності Регламенту ради. Висновки та рекомендації цієї комісії є важливим орієнтиром для депутатів при прийнятті рішення про голосування "за", "проти" чи утриматися, адже вони містять професійну правову оцінку відповідності проекту чинному законодавству та процедурним вимогам.
Відсутність такого попереднього розгляду позбавила депутатів можливості отримати кваліфіковану правову оцінку проекту рішення, що могло вплинути на їх волевиявлення під час голосування. У разі надання профільною комісією негативних висновків щодо проекту рішення або виявлення нею порушень процедурних вимог чи невідповідності законодавству, депутати могли і не підтримати висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови, що унеможливило би прийняття оскаржуваного рішення.
Колегія суддів звертає увагу на те, що під час пленарного засідання голова постійної комісії з питань прав людини, законності, депутатської діяльності, етики та регламенту ОСОБА_17 прямо заявила, що проект рішення не розглядався комісією та підкреслила обов`язковість висновку цієї комісії для внесення питання на розгляд сесії ради. Незважаючи на це застереження та вимоги пункту 4 статті 47 Регламенту про необхідність оголошення перерви для розгляду питання відповідною комісією у виняткових випадках, такої перерви оголошено не було, що свідчить про недотримання встановленої процедури та позбавлення депутатів права на отримання кваліфікованого висновку профільної комісії.
У постанові від 17.07.2019 у справі №691/1079/17 Верховний Суд зазначив наступне: «Як вбачається з витягу протоколу двадцять третьої сесії VII скликання №26 від 31 серпня 2017 року, пропозиція та проект оскаржуваного рішення не обговорювалась а пленарному засіданні та не були предметом обговорення у відповідній постійній депутатській комісії сільської ради. Тобто, рішення про припинення повноважень сільського голови приймалось фактично зі слів. Включивши питання про дострокове припинення повноважень сільського голови до порядку денного 31 липня 2017 року, тобто в день проведення сесії, рада, всупереч вимогам частини другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не забезпечила належне його обговорення, про що свідчить вказаний витяг з протоколу сесії ради».
Як встановлено судом першої інстанції, з проектом спірного рішення виступив депутат Андрієць О.О, під час доповіді якого було оголошено 9 з 36 пунктів порушень, що наведені у пояснювальній записці. 
Проте, колегія суддів вважає, що такий порядок обговорення проекту спірного рішення не можна назвати належним.
У даній конкретній справі відсутність висновків комісії з питань прав людини, законності, депутатської діяльності, етики та регламенту Кіцманської міської ради щодо погодження проекту рішення про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 є достатньою підставою для визнання незаконним рішення ради, що свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції в цій частині. 
Ще однією з підстав для скасування спірного розпорядження, позивач зазначає, що при його прийнятті відповідачем не було проведено документальної експертизи.
Так, з матеріалів справи встановлено, що відділом організаційної та кадрової роботи та відділом правового забезпечення Кіцманської міської ради не здійснювалися документальна та юридична експертизи проекту рішення «Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 », оскільки проект рішення за номером 2171/8 не надавався відповідальним виконавцям для проведення документальної та юридичної експертизи.
Суд першої інстанції при наданні оцінці щодо проведення документальної експертизи встановив, що до проекту спірного рішення первинні документи не надавалися, а відтак виснував, що потреби у проведенні документальної експертизи не було. При цьому суд звернув увагу, що відсутність документальної експертизи проекту рішення не є підставою для не внесення його для розгляду на пленарне засідання.
Проте, на переконання колегії суддів, такий висновок суду не ґрунтується на положеннях Регламенту Кіцманської міської ради, з огляду на наступне.
Згідно з пунктом 9 статті 31 Регламенту до проекту рішення в обов`язковому порядку додаються первинні документи, як підстава для підготовки проекту рішення. У даному випадку первинними документами мали бути документи, які стали підставою для підготовки проекту рішення про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови - документи, які підтверджують факти порушень з боку міського голови, обставини, що дають підстави для висловлення недовіри, або інші матеріали, на яких базується висновок про необхідність дострокового припинення повноважень. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, жодних таких первинних документів до проекту рішення додано не було, що на переконання колегії суддів є порушенням обов`язкових вимог Регламенту.
Відповідно до пункту 1 статті 32.1 Регламенту проект рішення, підготовлений депутатом, повинен відповідати вимогам статті 31 цього Регламенту, що включає в себе обов`язкове долучення первинних документів. Відсутність будь-яких первинних документів, які б обґрунтовували необхідність прийняття такого рішення як дострокове припинення повноважень міського голови, свідчить про те, що проект рішення був підготовлений безпідставно та не відповідав встановленим вимогам.
Проведення документальної експертизи дозволило б виявити цей суттєвий недолік проекту рішення та могло вплинути на позицію депутатів щодо доцільності його підтримки, адже висновок документальної експертизи про відсутність належної документальної підстави для прийняття рішення міг би переконати депутатів у неможливості висловлення недовіри та дострокового припинення повноважень міського голови без наявності відповідних обґрунтувальних матеріалів.
За таких обставин, висновок суду суперечить положенням пункту 7 статті 28 Регламенту, який чітко встановлює, що до порядку денного пленарного засідання не можуть бути включені питання (проєкти рішень), які попередньо не пройшли документальної та юридичної експертизи. Ця норма має імперативний характер і не передбачає винятків.
Таким чином, включення до порядку денного пленарного засідання питання про дострокове припинення повноважень міського голови без проведення обов`язкової документальної експертизи, а також за відсутності первинних документів як підстави для прийняття рішення, є порушенням встановленої процедури.
Аналізуючи доводи апелянта в частині протиправності дій відповідача щодо не проведення юридичної експертизи, суд апеляційної інстанції вказує на слідуюче.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції встановив, що на зворотні стороні аркушу проекту спірного рішення є погодження відділу правового забезпечення виконавчого комітету Кіцманської міської ради ( ОСОБА_11 ) із зауваженнями наступного змісту «надати докази наявності вини міського голови у вчиненні порушень, зазначених в пояснювальній записці до проєкту рішення», а отже проект спірного рішення пройшов попередній розгляд відділом правового забезпечення Кіцманської міської ради, а відтак міг бути внесений для розгляду на пленарному засіданні. При цьому суд зауважив, що відсутність висновку юридичної експертизи не може ставитися в провину депутатам міської ради, оскільки відповідальною за це особою була начальник відділу правового забезпечення Кіцманської міської ради ОСОБА_11 , яка, в силу природи займаної нею посади, була підзвітна та підлегла ОСОБА_1 .
Проте, колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Суд першої інстанції ототожнює поняття «юридичної експертизи» та «попереднього розгляду», стверджуючи, що відділ правового забезпечення здійснив попередній розгляд проекту рішення. Згідно з пунктом 1 статті 32.3 Регламенту всі проекти рішень Ради підлягають спеціальному редагуванню та обов`язковій експертизі, яка здійснюється відділом правового забезпечення та реєстраційних дій Ради, на відповідність проекту рішення вимогам чинного законодавства. Юридична експертиза є комплексною процедурою правової перевірки проекту рішення, яка має на меті забезпечити його відповідність вимогам чинного законодавства, правильність юридичного оформлення та недопущення прийняття незаконних рішень. Мета проведення експеритизи полягає не просто у формальному погодженні проекту, а у ретельній правовій оцінці всіх аспектів запропонованого рішення: перевірці його відповідності Конституції України, законам та іншим нормативно-правовим актам, аналізі правової обґрунтованості рішення, виявлення можливих правових колізій або суперечностей.
Згідно з пунктами 4-6 статті 32.3 Регламенту відділ правового забезпечення та реєстраційних дій впродовж 2 робочих днів проводить юридичну експертизу та, у разі виявлення невідповідності проєкту рішення вимогам чинного законодавства, надає пропозиції виконавцю проєкту щодо усунення недоліків, після чого уповноважені особи відділу погоджують проєкт рішення з проставлянням підпису та дати.
Колегія суддів наголошує, що за результатами юридичної експертизи у разі невідповідності проєкту рішення вимогам чинного законодавства та якщо внесені до нього відділом правового забезпечення зауваження не враховані виконавцем, начальник відділу правового забезпечення долучає письмовий висновок із зауваженнями та пропозиціями щодо законного вирішення відповідного питання, а на листі-погодженні робиться запис "Із зауваженнями, висновок додається" (стаття 32.3 Регламенту). Цей письмовий висновок є обов`язковим документом, який формалізує результати юридичної експертизи та містить детальний аналіз правових недоліків проекту рішення. Простого проставлення відмітки із зауваженнями на проекті рішення недостатньо для того, щоб вважати юридичну експертизу завершеною - Регламент чітко вимагає долучення окремого письмового висновку.
Матеріалами справи та показами свідка ОСОБА_11 підтверджується та судом першої інстанції встановлено, що юридична експертиза проекту оскаржуваного рішення не була проведена, а до проекту не було долучено жодного письмового висновку відділу правового забезпечення. При цьому у своєму листі від 18.03.2025 р. №516 на виконання ухвали суду від 04.03.2025 р. про витребування доказів відповідач підтвердив, що проект рішення за номером 2171/8 не надавався відповідальним виконавцям для проведення документальної та юридичної експертизи.
Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що відсутність вини депутатів у нездійсненні юридичної експертизи, оскільки саме депутати як суб`єкти права внесення проектів рішень та учасники формування порядку денного зобов`язані дотримуватися вимог Регламенту при внесенні питань на розгляд пленарного засідання. В тому числі це стосується даної справи, де проект рішення не був включений до порядку денного перед початком пленарного засідання сесії, а був внесений з голосу депутатами безпосередньо під час засідання. У такій ситуації депутати мали відповідальність за перевірку відповідності проекту рішення встановленим вимогам Регламенту, включаючи проходження обов`язкової юридичної експертизи.
Пунктом 10 статті 32.3 Регламенту категорично встановлено, що внесення проєкту рішення для розгляду на пленарному засіданні без попереднього розгляду його відділом правового забезпечення та реєстраційних дій Ради не допускається. Ця норма має імперативний характер і не передбачає винятків. Крім того, відповідно до пункту 7 статті 28 Регламенту до порядку денного пленарного засідання не можуть бути включені питання, які попередньо не пройшли юридичної експертизи.
За відсутності висновку юридичної експертизи проект оскаржуваного рішення не міг бути внесений на сесію і розглянутий, оскільки не відповідав обов`язковим вимогам Регламенту щодо підготовки проектів рішень.
Вказане порушення має істотне значення і безпосередньо вплинуло на розгляд питання про дострокове припинення повноважень міського голови, адже таке рішення взагалі не могло бути включене до порядку денного без проходження обов`язкової юридичної експертизи, а відповідно не могло бути прийнято. 
Враховуючи вищенаведені положення, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що висновки суду в цій частині порушують імперативні вимоги Регламенту та допускають можливість включення до порядку денного та розгляду питань, які не пройшли встановлених процедур правової перевірки.
Щодо належності підписання спірного розпорядження, колегія суддів зазначає наступне.
Так, апелянт зазначає, що спірне рішення було підписано ОСОБА_20 як секретарем, при тому що станом на момент прийняття та підписання оскаржуваного рішення він склав свої повноваження секретаря Кіцманської міської ради за особистим бажанням, про що сесія міської ради проголосувала та прийняла відповідне рішення. 
Відтак, на переконання позивача ОСОБА_20 не мав повноважень на підписання рішення «Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 ».
Разом з тим, суд першої інстанції встановив, що дійсно рішення про дострокове припинення повноважень секретаря Кіцманської міської ради VІІІ скликання ОСОБА_4 за власним бажанням, приймалося перед голосуванням за проект рішення №2171/8 «Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 ». 
При цьому на перекоання суду першої інстанції, на момент підписання ОСОБА_4 рішення «Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 », рішення «Про дострокове припинення повноважень секретаря Кіцманської міської ради VІІІ скликання ОСОБА_4 за власним бажанням», не було підписано, а отже останній був уповноважений на підписання оскаржуваного рішення.
Проте, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції помилково тлумачить момент припинення повноважень секретаря міської ради, пов`язуючи його з підписанням відповідного рішення, а не з його прийняттям радою. 
Згідно з положеннями статті 68 Регламенту будь-яка посадова особа, обрання чи затвердження якої передбачено Регламентом, у будь який час може скласти свої повноваження за власним бажанням шляхом подання відповідної заяви, при цьому повноваження таких посадових осіб припиняються достроково з дня прийняття міською радою рішення, яким береться до відома зазначений факт. 
З матеріалів справи встановлено, що рішення «Про дострокове припинення повноважень секретаря ради VIIІ скликання ОСОБА_4 за власним бажанням» було прийнято перед розглядом питання про дострокове припинення повноважень міського голови, тому повноваження ОСОБА_4 як секретаря були припинені з моменту прийняття відповідного рішення радою, а не з моменту його підписання.
Крім того, пунктом 2 статті 75 Регламенту встановлено, що акти ради ненормативного характеру набувають чинності з моменту їх підписання, однак це стосується набрання чинності рішенням, а не припинення повноважень посадової особи, яке відбувається з моменту прийняття рішення радою. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент прийняття оскаржуваного рішення новий секретар ради обраний не був, а також не було надано іншій особі правомочності для підписання рішення відповідно до вимог частини 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та пункту 4 статті 35 Регламенту. 
Пунктом 5 оскаржуваного рішення доручено секретарю Кіцманської міської ради підписати його, однак на той момент посада секретаря була вакантною.
Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення було підписано особою, яка не мала на це повноважень, що є порушенням встановленого законодавством порядку прийняття та оформлення рішень місцевими радами. 
Підписання рішення є невід`ємною частиною процедури його прийняття та легітимності, тому порушення цієї процедури робить оскаржуване рішення протиправним та тягне за собою його скасування.
При цьому, суд першої інстанції безпідставно не врахував та не застосував до спірних правовідносин приписи ст.68 Регламенту, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність у ОСОБА_20 повноважень на підписання спірного рішення.
Суд першої інстанції встановив, що на момент прийняття спірного рішення існували підстави для дострокового припинення повноважень міського голови, при цьому суд виходив з наданих відповідачем документів, якими він підтверджував порушення закону з боку позивача під час здійснення ним повноважень міського голови. 
Однак такий висновок суду є помилковим та не відповідає вимогам частини другої статті 77 КАС України щодо розподілу обов`язку доведення у справах про оскарження рішень суб`єктів владних повноважень.
Насамперед колегія суддів звертає увагу на хронологію подій та документів. 
Проект спірного рішення був поданий його авторами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до Кіцманської міської ради 20 серпня 2024 року. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, до проекту було додано лише пояснювальну записку, в якій наведено перелік порушень позивачем закону без додавання жодних підтверджувальних документів. 
Проте документи, надані відповідачем для обґрунтування існування підстав для прийняття спірного рішення, мали місце значно пізніше після подання проекту спірного рішення. Зокрема, інформаційний запит депутата ОСОБА_5 датується 30 жовтня 2024 року, а листи Уповноваженого Верховної Ради з прав людини - після вказаного інформаційного запиту. Інші документи, надані відповідачем, також датуються періодом після внесення проекту спірного рішення до Кіцманської міської ради, а отже не могли бути його підставою та не були предметом обговорення на постійних комісіях і на сесії міської ради.
Кожен факт правопорушення має бути доведений у встановленому законодавством порядку. Для кожної категорії правопорушень існує чітко визначений законом порядок доведення вини і визнання особи винною у їх вчиненні.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 р. у справі №691/1079/17.
Положеннями частини другої статті 77 КАС України закріплено презумпцію неправомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, згідно з якою в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. При цьому суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Оскільки докази, на які посилається відповідач та з доводами якого погодився суд першої інстанції для обґрунтування правомірності спірного рішення, з`явилися після його подання та не були покладені в основу оскаржуваного рішення, суд не може їх брати до уваги для встановлення факту наявності підстав для прийняття рішення про дострокове припинення повноважень міського голови. 
Відповідач не довів належними та допустимими доказами наявність на момент прийняття оскаржуваного рішення підстав для його прийняття, а твердження суду про те, що ці документи могли бути відомі депутатам, є безпідставним припущенням, не підтвердженим матеріалами справи. 
Таким чином, висновки суду в цій частині є недоведеними та безпідставними.
Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку, що наявні процедурні порушення при прийнятті оскаржуваного рішення не можуть мати наслідком скасування правильного по суті рішення, оскільки за умови суворого дотримання Кіцманською міською радою передбаченої законом процедури, воно не могло бути іншим.
Проте, колегія суддів зауважує, що Верховний Суд неодноразово зазначав у своїх рішеннях щодо критеріїв оцінки суттєвості процедурних порушень та їх впливу на правильність прийнятого рішення.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про адміністративну процедуру» дискреційне повноваження - це повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано 
Здійснення таких дискреційних повноважень, як звільнення, в рамках встановленої процедури дострокового припинення повноважень міського голови, має відбуватися з дотриманням критеріїв правової (справедливої) процедури, як складової принципу верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України) і принципу законності (частина друга статті 19 Конституції України).
Положеннями ч.3 ст.6 Закону України «Про адміністративну процедуру» встановлено, що здійснення адміністративним органом дискреційного повноваження вважається законним у разі дотримання таких умов: 1) дискреційне повноваження передбачено законом; 2) дискреційне повноваження здійснюється у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом; 3) правомірний вибір здійснено адміністративним органом для досягнення мети, з якою йому надано дискреційне повноваження, і відповідає принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом; 4) вибір рішення адміністративного органу здійснюється без відступлення від попередніх рішень, прийнятих тим самим адміністративним органом в однакових чи подібних справах, крім обґрунтованих випадків.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.04.2025 у справі №990/132/24 вказала, що здійснення суб`єктом владних повноважень своїх повноважень у спосіб, що призводить до виразно несправедливих, невмотивованих, нерозумних або деспотичних рішень, є порушенням правовладдя, яке вимагає, щоб жодна дискреція не була настільки необмеженою, щоб стати потенційно свавільною. Жодна дискреція не може бути юридично безмежною.
Будь-який публічний орган має враховувати усі складові принципу верховенства права у своїй діяльності, а необмежена дискреція адміністративного органу є порушенням цього принципу вже сама по собі. Межі дискреційних повноважень такого органу не можуть бути неоглядними. Межа такого розсуду повинна бути мінімально достатньою, зокрема, для уникнення порушення законодавчих приписів та запобігання зловживанням (постанова ВС від 10.04.2019 у справі №826/16495/17).
У Рішенні від 11 жовтня 2018 року № 7-р/2018 заяви справа № 1-123/2018(4892/17) Конституційний Суд України зазначив, що принцип юридичної визначеності як один з елементів верховенства права не виключає визнання за органом публічної влади певних дискреційних повноважень у прийнятті рішень, однак у такому випадку має існувати механізм запобігання зловживанню ними.
Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року дискреційним є повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.
Європейська Комісія «За демократію через право» на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25-26 березня 2011 року) (CDL-AD(2011)003rev) схвалила Доповідь «Верховенство права» (далі - Доповідь), у якій до елементів верховенства права віднесено, зокрема, юридичну визначеність та заборону свавілля (пункт 41).
У пункті 45 Доповіді зазначено, що потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними; у цьому контексті закон, яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції; не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої дискреції та на спосіб її здійснення з достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій влади.
Щодо заборони свавілля у пункті 52 Доповіді зазначено, що хоча дискреційні повноваження є необхідними для здійснення всього діапазону владних функцій у сучасних складних суспільствах, ці повноваження не мають здійснюватися у свавільний спосіб; їх здійснення у такий спосіб уможливлює ухвалення суттєво несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень, що є несумісним з поняттям верховенства права.
З огляду на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості адміністративних актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, не підтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (рішення у справі «Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки» від 31 липня 2008 року, рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» від 22 листопада 1995 року, рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд проти Кіпру» від 21 липня 2011 року, рішення у справі «Путтер проти Болгарії» від 2 грудня 2010 року).
Межі дискреції міської ради при вирішення питання дострокового припинення повноважень міського голови не можуть бути неосяжними та повинні підлягати зовнішньому публічному контролю. Процес розгляду цього питання, які і ухвалене за результатом цього процесу рішення, має бути зрозумілим як міському голові, стосовно якого розглядалося питання, так і незалежному сторонньому спостерігачеві.
Верховний Суд у своїй судовій практиці послідовно повторював, що саме лише порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, Суд зауважив, що деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Суттєве (фундаментальне) порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. 
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Тож, Верховний Суд, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, запровадив критерій виміру суттєвості порушень правової процедури ухвалення рішення та дійшов висновку, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення (постанова ВС від 12.09.2024 у справі №440/10922/22, постанова ВС від 13.06.2018 у справі № 459/2169/15-а).
Ухвалення рішення, наслідком якого є припинення публічної служби, без дотримання порядку та процедури підготовки до розгляду проекту спірного рішення, його належного обговорення профільною постійною комісією, здійснення документальної та юридичної експертизи, в цьому випадку вплинуло на його правильність.
Вказані порушення не є суто формальними та мають фундаментальний характер, оскільки вони позбавили депутатів можливості прийняти обґрунтоване та законне рішення на основі повної та достовірної інформації про наявність підстав для дострокового припинення повноважень міського голови. 
Висновок суду першої інстанції про те, що за умови дотримання належної процедури рішення не могло бути іншим, є помилковим, яке не враховує можливого впливу результатів належно проведених експертиз та обговорення на позицію депутатів під час голосування.
Схожий за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №340/2608/19.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, а відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не довів суду правомірність оскарженого рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що Кіцманська міська рада Чернівецького району Чернівецької області, вирішуючи питання про дострокове припинення міського голови, діяла протиправно, у зв`язку з цим рішення відповідача від 07 січня 2025 року є протиправним та підлягає скасуванню. 
У відповідності до норм чинного законодавства, поновлення працівника на посаді відбувається з дати звільнення працівника.
Оскільки, позивача було звільнено з посади міського голови 07.01.2025 року, тому правильним способом захисту порушених прав позивача буде поновити ОСОБА_1 на посаді Кіцманського міського голови з 07 січня 2025 року.
Разом з тим, відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі по тексту - Порядок №100).
Відповідно до пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
За змістом пункту 4 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.
В ході судового розгляду позивачем та його представником не було надано суду доказів про розмір заробітної плати та розрахунок середньомісячного заробітку, що позбавило суд можливості підтвердити правильність розміру суми яка підлягає до нарахуванню та стягненню з відповідача. Також, суд не може перебирати на себе повноваження роботодавця позивача з обчислення суми заробітної плати.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення на Кіцманську міську раду Чернівецького району Чернівецької області обов`язку нарахувати та сплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.01.2025 року по день ухвалення вказаного рішення.
Щодо вимоги про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2).
Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4).
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6).
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7).
Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
На підтвердження понесених витрат представником позивача надано копію квитанції до прибуткового касового ордеру №09/25/01; копію звіту (акту) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, копію договору №4/25 про надання юридичної (правничої) допомоги.
Згідно звіту (акту) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, адвокатом надано, а клієнтом прийнято наступну правничу - вартістю 96000 грн.
При цьому, частиною 5 ст.134 КАС України вказано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Перевіряючи обґрунтованість визначеного адвокатом у акті виконаних робіт вартості наданих послуг (96000 грн.), колегія суддів виходить з наступного.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
При цьому, як зазначалося вище, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої винесено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З урахуванням обставин справи, а саме: виходячи з обсягу та характеру доказів у справі (відсутності експертиз, відсутності виклику свідків, тощо); кількості сторін та відсутності інших учасників у справі; виходячи з фактично витраченого представником позивача часу, колегія суддів вважає розмір вартості наданих послуг визначених в акті неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а відтак, вимоги про відшкодування 96000 грн. як витрат на правничу допомогу - необґрунтованими.
Водночас, судова колегія вважає, що співмірною та розумною у цій справі загальною компенсацією вартості наданих адвокатом послуг є сума 10000 грн.
Вирішуючи вказану заяву, колегія суддів, також враховує рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited» проти України" (заява № 19336/04), в якому зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Також, у цьому рішенні ЄСПЛ підкреслив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката пов`язана з розглядом даної справи підлягає частковому задоволенню на суму 10000 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Отже, при розгляді справи судом першої інстанції не надано оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення, а тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції належить скасувати та прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення 39 сесії Кіцманської міської ради VIII скликання від 07 січня 2025 року “Про висловлення недовіри та дострокове припинення повноважень міського голови ОСОБА_1 ”.
Поновити ОСОБА_1 на посаді Кіцманського міського голови з 07 січня 2025 року.
Зобов`язати Кіцманську міську раду нарахувати та сплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.01.2025 по 23.12.2025 року.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді Кіцманського міського голови, нарахування та виплати заробітної плати на його користь в межах суми стягнення за один місяць.
Стягнути з Кіцманської міської ради (ЄДРПОУ 04062127, м. Кіцмань, вул. Незалежності буд.57 59300) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 10000 грн. (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий	 		Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Біла Л.М.    Моніч Б.С.