ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/7427/25 Суддя (судді) першої інстанції: Віталіна ГАЙДАШ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Вівдиченко Т.Р.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:
У червні 2025 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС у Черкаській області з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 518 086,01 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач має непогашений податковий борг на загальну суму 518 086,01 грн, який позивач просить стягнути в судовому порядку.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь бюджету податковий борг у сумі 518 086 (п`ятсот вісімнадцять тисяч вісімдесят шість) грн 01 коп.
Суд першої інстанції вказав, що у матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем у встановлені законодавством строки податкового боргу, відтак суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення коштів з відповідача в рахунок погашення податкового боргу у сумі 518 086,01 грн та вважав їх такими, що підлягають до задоволення.
Не погоджуючись з наведеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, за змістом якої просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.09.2025 року в адміністративній справі № 580/7427/25 за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга мотивована наступним.
Податкова вимога від 27.11.2024 року № 0020230-1305-2300 була повернута, про що свідчить довідка Укрпошти. Вказана довідка не містить інформації, кому та на яку адресу надсилалася податкова вимога. Також відсутній опис вкладення, який є обов`язковим при надсиланні документів поштовим зв`язком.
Дохід у вигляді заробітної плати є єдиним доходом відповідача; позивач в обставинах заявленого позову не зазначає доходів відповідача, які підлягають оподаткуванню проте стверджує, що наявний податковий борг.
Зі змісту акту перевірки зазначено, що копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 13.06.2024 №1395-п, а також письмове повідомлення від 13.06.2024 № 205 про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки надіслано ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручено йому особисто 02.07.2024 року. Такі обставини не відповідають дійсності. Докази на їх підтвердження відсутні і в матеріалах адміністративної справи. Єдині документи, які отримав ОСОБА_1 від позивача - це акти про результати документальної позапланової невиїзної перевірки № 8778\23-00-24-05-01\ НОМЕР_1 від 24.07.2024, які були йому особисто вручено 29.08.2024 року. Податкові повідомлення - рішення від 22.08.2024 № 12237\23-00-24-05-01 та № 12241\23-00-24-05-01, також не надсилалися. Будь - які описи вкладення в матеріалах справи відсутні. Тому встановити, які документи надсилалися Головним управлінням ДПС у Черкаській області ОСОБА_1 , не представляється можливим.
Для законності проведення документальної позапланової невиїзної перевірки контрольний орган зобов`язаний повідомити платника про її початок та місце проведення, а також вручити копію наказу до початку перевірки. Невиконання цієї вимоги (зокрема, якщо документи не були надіслані через електронний кабінет і це не було підтверджено відповідною квитанцією про доставку) є підставою для визнання перевірки незаконною. Іншої кореспонденції, ніж 29.08.2024 року. ОСОБА_1 від Головного управління ДПС у Черкаській області. Ця дата значно пізніша, ніж початок проведення перевірки.
Оскаржуване судове рішення містить лише твердження, що відповідач має податковий борг, проте відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Проте за змістом Акту від 27.04.2024 року№ 8778\23-00-24- 05-01\ НОМЕР_1 , ОСОБА_1 нібито отримував грошові перекази від фізичних осіб. Такі твердження не відповідають дійсності та не підтверджено належними, достовірними та допустимими доказами. Відсутня інформація про осіб, які нібито переказували кошти, грошові сумі, номери рахунків, банківські картки, мобільні додатки та інші засоби, що містять необхідні дані щодо грошових переказів, які ОСОБА_1 нібито отримав як дохід, що підлягають оподаткуванню.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року та від 21 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Позивач не подав відзив на апеляційну скаргу. 
Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи, за відповідачем обліковується непогашений податковий борг перед бюджетом:
- з податку на доходи фізичних осіб у сумі 477 317,82 грн, який виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 22.08.2024 №12237/23-00-24-05-01 та №12241/23-00-24-05-01;
- зі сплати військового збору у сумі 39 748,19 грн, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 22.08.2024 №12239/23-00-24-05-01;
- зі сплати адміністративних штрафів та штрафних санкцій у сумі 1 020,00 грн, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 22.08.2024 №12240/23-00-24-05-01.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 липня 2025 року у справі № 500/2276/24 відступила від висновку, викладеного в пункті 101 постанови Великої Палати від 19 січня 2023 року у справі № 140/1770/19, про те, що норма пункту 56.18 статті 56 ПК України встановлює спеціальні строки звернення до суду, відсилаючи в цьому питанні до статті 102 цього Кодексу.
У контексті зазначеного Велика Палата вказала, що норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не встановлює строку звернення до суду з позовом про оскарження податкового повідомлення-рішення та не є відсильною до норми, яка їх встановлює, а отже, не є тим «іншим законом», яким встановлені спеціальні строки звернення до суду.
Строк у 1095 днів, встановлений статтею 102 ПК України, є саме строком давності, у межах якого за платником податків зберігається право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу, а не строком звернення до суду із такими вимогами.
Велика Палата вказала, що норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, а тому має перевагу в застосуванні правовідносин у цій справі.
Відповідно до приписів пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилась процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, судова колегія встановила відсутність доказів оскарження податкових повідомлень-рішень від 22 серпня 2024 року №12237/23-00-24-05-01 та №12241/23-00-24-05-01; від 22 серпня 2024 року №12239/23-00-24-05-01; від 22 серпня 2024 року №12240/23-00-24-05-01 у судовому порядку.
Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Абзацом 7 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.
З наведеного вбачається, що станом на липень 2025 року податкові зобов`язання, визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 22 серпня 2024 року №12237/23-00-24-05-01 та №12241/23-00-24-05-01; від 22 серпня 2024 року №12239/23-00-24-05-01; від 22 серпня 2024 року №12240/23-00-24-05-01 є узгодженими.
Пунктами 59.1, 59.3, 59.5 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
На виконання вказаних норм відповідачу було надіслано податкову вимогу форми "Ф" від 27 листопада 2024 року №0020235-1305-2301, яка вважається врученою 20 грудня 2024 року (а.с.5).
Доказів оскарженння означеної податкової вимоги відповідачем не надано.
У апеляційній скарзі відповідач вказує на відсутність інформації, кому та на яку адресу надсилалася податкова вимога.
Судом досліджено поштовий конверт №2070200020664, відповідно до якого на адресу ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , надіслано вказану вище податкову вимогу (а.с.5, зворот).
Щодо відсутності опису вкладення судова колегія зауважує, що частиною восьмою Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 (далі - Правила), оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів. До внутрішніх поштових відправлень належать: поштові картки - прості, рекомендовані; листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю; бандеролі - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю; секограми - прості, рекомендовані; посилки - без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю; прямі контейнери - без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.
Частиною одинадцятою Правил визначено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.
Відповідно до частини 19 Правил, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.
Наведене в сукупності свідчить, що до інших видів листів, крім листів з оголошеною цінністю, опис вкладення не передбачений.
В свою чергу, за змістом апеляційної скарги не доведено наявність у позивача обов`язку надсилання податкової вимоги поштовим відправленням з оголошеною цінністю.
Щодо повернення поштового конверту «за закінченням терміну зберігання», судова колегія врахувала, що Порядок направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року № 610. Пунктом 7 розділу IV зазначеного Порядку встановлено, що податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу. У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Таким чином як встановлено вище, податкова вимога форми "Ф" від 27 листопада 2024 року №0020235-1305-2301 вважається врученою відповідачу 20 грудня 2024 року.
Отже, податковий борг ОСОБА_1 виник внаслідок несплати узгодженого податкового зобов`язання, а передбачені чинним законодавством заходи не призвели до погашення вказаного податкового боргу.
Доводи апелянта щодо неотримання копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 13.06.2024 №1395-п, письмового повідомлення від 13.06.2024 № 205 про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, податкових повідомлень - рішень від 22.08.2024 № 12237\23-00-24-05-01 та № 12241\23-00-24-05-01, не спростовують висновків суду щодо узгодженості податкових зобов`язань, що визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 22.08.2024 №12237/23-00-24-05-01 та №12241/23-00-24-05-01; від 22.08.2024 №12239/23-00-24-05-01; від 22.08.2024 №12240/23-00-24-05-01 станом на дату подання адміністративного позову Головного управління ДПС у Черкаській області (червень 2025 року).
При цьому, відповідач підтверджує отримання Акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки № 8778\23-00-24-05-01\3456211354 від 24 липня 2024 року, який був йому особисто вручений 29 серпня 2024 року.
Заперечення апелянта щодо законності проведення документальної позапланової невиїзної перевірки судова колегія відхиляє, оскільки такі обставини не охоплені предметом спірних правовідносин та змістом позовних вимог.
З аналогічних підстав апеляційний суд не надає оцінки запереченням апелянта щодо інформації про осіб, які нібито переказували кошти, грошові сумі, номери рахунків, банківські картки, мобільні додатки та інші засоби, що містять необхідні дані щодо грошових переказів, які ОСОБА_1 нібито отримав як дохід, що підлягають оподаткуванню.
З огляду на те, що податкова заборгованість відповідачем у встановлені законодавством строки не сплачена, доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду цього спору не надано, наведене у сукупності свідчить про наявність підстав для задоволення адміністративного позову Головного управління ДПС у Черкаській області.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

Т.Р. Вівдиченко