УХВАЛА

16 грудня 2025 року
м. Київ
справа №140/5328/22
адміністративне провадження №К/990/49924/25
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Радишевської О.Р.,
суддів- Мацедонської В.Е., Смоковича М.І.,
перевіривши касаційну скаргу Державної установи «Маневницька виправна колонія (№42)» на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року у справі №460/5328/22, за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)», в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту                    5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 при нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення в період з 10 травня 2018 року по                  31 березня 2022 року;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) індексації грошового забезпечення за період з 10 травня 2018 року по 31 березня 2022 року, із урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня                     2003 року № 1078, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведения нарахування та виплати  позивачу за виконання службових обов`язків в нічний час основного розміру премії з розрахунку 20 відсотків посадового окладу за кожну годину служби в нічний час в травні 2018 року, в січні 2019 року, в січні 2020 року, в січні 2021 року, в січні 2022 року;
- зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату  позивачу за виконання службових обов`язків в нічний час основного розміру премії з розрахунку 20 відсотків посадового окладу за кожну годину служби в нічний час в травні 2018 року, в січні 2019 року, в січні 2020 року, в січні 2021 року, в січні 2022 року;
- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати матеріальної допомоги на оздоровлення за 2018 рік в сумі 3651,18 грн;
- зобов`язати відповідача провести позивачу нарахування та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2018 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, включаючи посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мали постійний характер та на які позивач мав право та премію;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги на соціально-побутові потреби за період з 10 травня 2018 року по 31 березня 2022 року;
- зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату позивачу матеріальної допомоги на соціально-побутові потреби в розмірі місячного грошового забезпечення, включаючи посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер та на які мав право та премію;
- визнати протиправною бездіяльність щодо непроведення нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн щомісячно, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії військового стану» за період з  10 травня 2018 року по 31 березня 2022 року;
- зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн щомісячно, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії військового стану» за період з                        10 травня 2018 року по 31 березня 2022 року;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати  позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період з 10 травня 2018 року по                          31 березня 2022 року;
- зобов`язати відповідача провести позивачу виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період 10 травня 2018 року по 31 березня 2022 року в сумі                               7406,29 грн.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року позов задоволено частково:
- визнано протиправними дії Державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)» щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 10 травня 2018 року по 31 березня 2022 року;
- зобов`язано Державну установу «Маневицька виправна колонія (№42)» здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) індексації грошового забезпечення за період з 10 травня 2018 року по 31 березня 2022 року, із урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44;
- визнано протиправною бездіяльність Державної установи «Маневицька виправна колонія (№42)» щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30000,00 гривень щомісячно, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 24 лютого 2022 року по 31 березня 2022 року;
- зобов`язано Державну установу «Маневицька виправна колонія (№42)» здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30     000,00 гривень щомісячно, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 24 лютого 2022 року по                  31 березня 2022 року;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
04 грудня 2023 року до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшла заява позивача (стягувача) ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від                   17 листопада 2022 року у цій справі щодо нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі 30000,00 гривень щомісячно, відповідно до постанови №168, якими нарахування додаткової винагороди обмежено пропорційністю часу проходження служби, а не сумою 30000,00 грн щомісячно.
Окремою ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року, яка набрала законної сили 14 лютого 2024 року, заяву ОСОБА_1 задоволено.
01 травня 2025 позивач (стягувач) ОСОБА_1 знову в порядку статті                                     383 КАС України подав до Волинського окружного адміністративного суду заяву про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року у цій справі.
Окремою ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Не погодившись із прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року визнано неповажними  наведені Державною установою «Маневницька виправна колонія (№42) причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення; апеляційну скаргу Державної установи «Маневницька виправна колонія (№42)»  на окрему ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року залишено без руху. Установлено скаржнику строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги у десять днів з моменту отримання ухвали шляхом подання до Суду вмотивованої заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням інших поважних підстав його пропуску та наданням відповідних доказів на їх підтвердження. 
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року визнано неповажними  наведені Державною установою «Маневницька виправна колонія (№42)»  причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення; відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження;  відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної установи «Маневницька виправна колонія (№42)»  на окрему ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року підставі пункту 4 частини першої статті                         299 КАС України.
02 грудня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державної установи «Маневницька виправна колонія (№42)» на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року у справі №460/5328/22.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.
Згідно з частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору складає                      1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до вимог частини першої указаної норми судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено, що станом на                  01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн.
Скаржник до касаційної скарги не додав документу про сплату судового збору в указаному розмірі, що свідчить про невідповідність касаційної скарги вимогам частини четвертої статті                    330 КАС України.
Отже, скаржнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3028,00 грн та надати суду докази на підтвердження його сплати.
Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування податку, збору, платежу - судовий збір (Верховний Суд, 055); призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, установлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За таких обставин, відповідно до норм статей 169, 332 КАС України, касаційна скарга підлягає залишенню без руху із установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом подання до суду касаційної інстанції документу про сплату судового збору у вказаному Судом розмірі та за належними реквізитами.
Керуючись статтями 169, 248, 328, 329, 330, 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Державної установи «Маневницька виправна колонія (№42)»  на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року у справі №460/5328/22 залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Роз`яснити, що у разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, будуть визнані судом неповажними, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.
У разі невиконання вимог ухвали в іншій частині в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач:  Судді:	О.Р. Радишевська  В.Е. Мацедонська  М.І. Смокович