ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/18699/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Олефіренко Н.А.,     
  
розглянувши у письмовому провадженні  в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1  на   рішення Дніпропетровського  окружного  адміністративного  суду   від 16.10.2023 р. (суддя Врона О.В.), по справі за позовом   ОСОБА_1 до  військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправними дій та скасування наказу

в с т а н о в и В:

26.07.2023 р. ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання протиправними дій та скасування наказу, де просив:
Визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 щодо винесення наказу №56 від 20.03.2023 р. та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 за № 56 від 20.03.2023 р., яким ОСОБА_1 визнано винним, що з 16.03.2023 р. самовільно залишив місце служби та припинення грошового забезпечення стосовно останнього.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 р. позовну заяву задоволено частково.
Змінено формулювання наказу №56 від 20.03.2023 р. командира військової частини НОМЕР_1 в частині припинення виплати грошового забезпечення з дня самовільного залишення військової частини з 16.03.2023 р. солдатом ОСОБА_1 , стрільця – помічника гранатометника 9 парашутно – десантної роти 3 парашутно – десантного батальйону, замінивши слово «припинити» на слово «призупинити».
В решті позову відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач  подав апеляційну скаргу, де просив скасувати рішення суду,  прийняти нову постанову про   задоволення  позовних вимог.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що  судом першої інстанції прийняте рішення необгрунтовано, через неповне з`ясування судом обставин які мають значення для даної адміністративної справи, а також є незаконним, таким, що прийняте судом з неправильним застосуванням норм матеріального права при порушенні норм процесуального права, а тому, відповідно статті 317 КАС України, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню.
Дослідивши матеріали справи, докази по справі,  суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги  позивача, виходячи з наступного.
Згідно позовної заяви   встановлено, що 15.03.2023 р. роту охорони вивели на 3 лінію для того, щоб охороняти військову техніку, але опинилися на «нульовій» позиції в АДРЕСА_1 .
В той же день, командир батальйону видав наказ, що «хто має проблеми зі здоров`ям може здати зброю та їхати до пункту постійної дислокації військової частини для з`ясування обставин їх мобілізації з наявними фізичними недугами, а також проходження ВЛК».
ОСОБА_1 здав зброю та власним ходом повернувся до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 .
20.03.2023 р. прибув до розташування військової частини, написав рапорт на проходження ВЛК. На момент 07.05.2023 р. направлення на ВЛК було готове, але ОСОБА_1 його не видали, пояснюючи тим, що він самовільно залишив частину.
Як вбачаючи з матеріалів справи, позивач на підтвердження своїх вимог не надав відповідний наказ командира військової частини про можливість залишення військової частини тим, у кого наявні фізичні  недуги, а також копії рапорту про направлення на ВЛК, зареєстрованого військовою частиною.
Відповідно витягу із акту № 21671 службового розслідування встановлено, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.03.2023 р. № 667/НАГД заступником  командира 9 парашутно – десантної роти з морально – психологічного забезпечення 3 парашутно – десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_2 проведене службове розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли самовільному залишенню 16.03.2023 р. району розташування підрозділу в районі населеного пункту Лиманської міської територіальної громади Донецької області стрільцем - помічником гранатометника 9 парашутно - десантної роти 3 парашутно – десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 , а також встановлення форми і ступеню вини військовослужбовця у вчиненні правопорушення.
Згідно рапорту командира 3 парашутно – десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 від 16.03.2023 р. стало відомо, що близько 06.00 16.03.2023 р. під час перевірки наявності особового складу командиром роти виявлено відсутність в районі розташування підрозділу в районі населеного пункту Лиманської міської територіальної громади Донецької області стрільця – помічника гранатометника 9 парашутно – десантної роти 3 парашутно – десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 .
В ході розшуку військовослужбовця на місці відпочину знайдено зброю, боєприпаси та індивідуальні засоби захисту вищезазначеного  військовослужбовця, але місцезнаходження його встановити не вдалося.
Відповідного дозволу на залишення району розташування підрозділу військовослужбовцю не надавалось.
Доповіді від патруля про вихід за межі розташування підрозділу військовослужбовця не надходило.
Станом на час проведення службового розслідування  солдат ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 не повернувся, про своє місцезнаходження не повідомив.
Вини посадових осіб, які 16.03.2023 р організовували та здійснювали охорону та оборону району тимчасового розташування 9 парашутно – десантної роти в допущенні самовільного залишення району вищезазначеним військовослужбовем – не вбачається.
Зазначене підтверджується фактичними даними, встановленими в ході проведення службового розслідування та зазначеним в розділі 3 акту службового розслідування.
Виходячи з матеріалів службового розслідування вина військовослужбовця у вчиненні зазначених дій виражається у формі прямого умислу.
Своїми діями солдат ОСОБА_1 порушив вимоги наступних нормативно – правових актів:
Розділу 1 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України;
Статей 11,14,16 Статуту внутнішньої служби ЗС України.
В діях військовослужбовця вбачаються ознаки  кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 «Дезертирство» КК України, а саме, самовільне залишення розташування підрозділу з метою ухилення від виконання службових обов`язків, вчинене в умовах воєнного стану.
Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є неналежне ставлення до виконання обов`язків військової служби солдата ОСОБА_1 , особиста недисциплінованість військовослужбовця.
Виходячи з викладеного запропоновано:
1.Службове розслідування вважати завершеним.
2.Враховуючи, що в діях солдата ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, командиру 3 парашутно – десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 до 06.04.2023 р. підготувати, а заступнику командира військової частини НОМЕР_1 з морально – психологічного забезпечення – начальнику відділення направити повідомлення про вчинення військовослужбовцем кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, а також копії акту та матеріалів службового розслідування до територіального управління ДБР, розташованого у АДРЕСА_3 .
3.Помічнику командира військової частини з фінансово – економічної роботи – начальнику служби на підставі п.5 Розділу ХУ1, п.14 розділу ХХХ1У наказу Міністерства України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» премію за березень 2023 р. та додаткову винагороду з березня 2023 р. в розмірі 100  000 грн або 30  000 грн не виплачувати та зупинити нарахування і виплату грошового забезпечення з 16.03.2023 р.
…3.2.стрільцю- помічнику гранатометника 9 парашутно – десантної роти 3 парашутно – десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_1 ..
4.Начальнику адміністративної групи штабу у відповідності до п.5 розділу ХУ1, п. 14 розділу ХХХ1У «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. № 260 до наказів про виплату премії за березень 2023 р. та додаткової винагороди в розмірі 100  000 грн або 30  000 грн з березня 2023 р. – не включати.
…4.2 стрільця – помічника гранатометника 9 парашутно – десантної роти 3 парашутно – десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 .
Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 56 від 20.03.2023 р. 101. вважається таким, що вибув:
…101.11 Самовільно залишив частину з виконання бойового завдання:
Нижчепойменованого військовослужбовця вважати таким, що самовільно залишив місце служби з району безпосередньої участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) призначених рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України з 16.03.2023 р. Припинити виплату грошового забезпечення з дня самовільного залишення військової частини з 16.03.2023 р.. Зняти з продовольчого забезпечення за нормою №1 (каталог) з 18.03.2023 р. солдата                ОСОБА_1 – стрільця помічника гранатометника 9 парашутно – десантної роти 3 парашутно – десантного батальйону. Підстава: рапорт підполковника ОСОБА_4                                  від 20.03.2023 р.
Крім того встановлено, що листом № 6240/1 від 29.06.2023 р. повідомлено адвоката позивача про те, що з 16.03.2023 р. по  час написання листа солдат ОСОБА_5 рахується як такий, що самовільно залишив місце розташування підрозділу 9 парашутно – десантної роти 3 парашутно – десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 на території Лиманської МТГ Краматорського району Донецької області, про що повідомлено до вищого штабу та призначено службове розслідування, матеріали чого направлені до ГУ ДБР у місті Краматорську з метою прийняття правового рішення.
Також встановлено, що солдат ОСОБА_1 не отримував дозволу від своїх безпосередніх командирів на вибуття за межі тимчасового розташування підрозділу, та що сприяло вищевказаному факту командуванню військової частини не відомо.
Командуванням військової частини організований розшук солдата ОСОБА_1 з метою встановлення місцезнаходження, але встановити його місцезнаходження не вдалося.
Станом на 28.06.2023  р, солдат ОСОБА_1 до розташування військової частини не повернувся.
Крім того, встановлено, що неправомірних дій чи злочинних наказів з боку командування військової частини НОМЕР_1 відносно солдата ОСОБА_1 не здійснювалось.
Як вбачається з матеріалів справи на  підтвердження заперечень відповідача, як суб`єкта владних повноважень надані суду  витяг з наказу №56 від 20.03.2023 р.,  витяг з акту службового розслідування. 
Також встановлено, що факт самовільного залишення позивачем місця служби підтверджений службовим розслідуванням.
Судом встановлено, що Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснюється правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що « 1. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України».
Відповідно статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлбено, що « 1. Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. 
…2. Проходження військової служби здійснюється:
громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом;… .
…3. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
4. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами».
Згідно статті 24 Закону України «таттею 24 Закону України передбачено, що «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що « 2. Військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань».
Відповідно Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що « 1. Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
2. Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
…4. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:
додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;
додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;….
5. За стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
…45. У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. …
Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.
…84. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
…85. …Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування».
Аналізуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, оскільки службовим розслідуванням встановлений факт самовільного залишення позивачем розташування підрозділу під час виконання бойових завдань, командир військової частини НОМЕР_1 правомірно, в межах наданих йому повноважень виніс оскаржуваний наказ № 56 (по стройовій частині) від 20.03.2023 р., яким солдата ОСОБА_1 визначено вважати таким, що з 16.03.2023 р. самовільно залишив війсьокову частину.
Таким чином встановлено, що спірним наказом, лише, встановлений факт самовільного залишення позивачем військової частини, що доведено матеріалами справи, але не призупинено військову службу позивача.
Крім того,  «Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 р. встановлено, що « 15. Грошове забезпечення не виплачується:
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Відповідно розділу ХУ1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» встановлено, що « 5. Військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення;…».
Згідно розділу ХХХ1У Порядку встановлено, що « 14. До наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які:
самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника);…»..
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки відповідач згідно  частини 2 ст. 77 КАС України довів правомірність спірного наказу, а позивач жодним доказом не довів позовні вимоги, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 315,316,321,322,325 КАС України, суд – 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення..
Рішення Дніпропетровського  окружного  адміністративного  суду   від 16.10.2023 р. – залишити без змін.
                    Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку  протягом тридцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.
  
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко