Справа №731/531/25 
Провадження №2/731/18/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2026 року        с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:
судді          Савенка А.І.,
за участю секретаря       Смаглюк В.Ю.,
представника позивача        ОСОБА_1 ,
відповідача          ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , поданим представником ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, про визнання права власності на земельну ділянку, - 
В С Т А Н О В И В:

18 вересня 2025 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. 
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_4 . Після смерті матері відкрилася спадщина на земельну ділянку з кадастровим номером 7421155100:03:000:0575, площею 4,0097 га, яка розташована на території Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області. Право власності на земельну ділянку посвідчувалося Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 005982, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 2984 від 28 березня 2002 року.
Спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_4 є її діти: дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 .
ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса для оформлення свого права власності на 1/2 частку земельної ділянки та на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом отримав Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧН № 027511, зареєстрований 06 серпня 2004 року за № 257, кадастровий номер: 7421155100:07:000:0512, площею 2,005 га. Таким чином ОСОБА_2 виділив свою частку зі спадкового майна.
ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса пізніше, та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 7421155100:03:000:0575, площею 4,0097 га. Проте нотаріус не вказав у свідоцтві про право на спадщину за заповітом кожного зі спадкоємців та їх частки.
Надалі ОСОБА_3 звернулась до землевпорядника з метою розробки технічної документації із землеустрою для встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Після цього була відкрита поземельна книга на земельну ділянку з кадастровим номером 7421155100:03:000:0575, площею 4,0097 га, власником якої зазначена ОСОБА_3 , вид власності – спільна сумісна, частка 1/2. 
Внаслідок цього до Державного земельного кадастру було помилково внесено цілу земельну ділянку, яка належала ОСОБА_4 згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 005982, площею 4,0097 га, з кадастровим номером 7421155100:03:000:0575. 
При перенесенні в автоматизованому режимі земельної ділянки ОСОБА_2 з кадастровим номером 7421155100:07:000:0512, площею 2,005 га, з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру відбулася накладка цієї земельної ділянки на земельну ділянку з кадастровим номером 7421155100:03:000:0575, яку кадастровий реєстратор завантажив помилково.
З метою виправлення помилки Державний кадастровий реєстратор вніс зміни в межі земельної ділянки, з кадастровим номером 7421155100:03:000:0575, після чого її площа складає 2,0047 га.
Проте після цього правовстановлюючі документи ОСОБА_3 стали відрізнятися від інформації, яка наявна в Державному земельному кадастрі, а саме: площа ділянки - 4,01 га та 2,0047 га, частка у праві власності – 1/2 та 1. 
При цьому в Державному реєстрі речових прав до 22 липня 2025 року була інформацію про те, що ОСОБА_3 належить на праві спільної часткової власності земельна ділянка площею 4,0097 га. 
Коли ОСОБА_3 звернулася до державного реєстратора для усунення невідповідності, реєстратор зміг лише привести у відповідність площу земельної ділянки з кадастровим номером 7421155100:03:000:0575, після чого її площа і в Державному реєстрі речових прав складає 2,0047 га.
Проте до цього часу залишається невиправленою в Державному реєстрі речових прав частка власності ОСОБА_3 , яка має бути вказана як приватна з часткою 1/1.
Розбіжності у правовстановлюючих документах та Державних реєстрах унеможливлюють реалізацію позивачем свого права власності на земельну ділянку, у зв`язку з чим позивач ОСОБА_3 просить визнати за нею право особистої приватної власності, з розміром частки 1/1, на земельну ділянку з кадастровим номером 7421155100:03:000:0575, площею 2,0047 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Варвинської селищної ради Чернігівської області. 
Провадження у справі відкрито 24 вересня 2025 року та призначено відкрите підготовче судове засідання у справі на 27 жовтня 2025 року, витребувано докази по справі (а.с. 113).
Підготовче судове засідання, призначене на 27 жовтня 2025 року, відкладено до 20 листопада 2025 року у зв`язку з витребуванням доказів (а.с. 142).
Підготовче судове засідання, призначене на 20 листопада 2025 року, відкладено до 18 грудня 2025 року за клопотанням представника позивача.
16 грудня 2025 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 про заміну первісного відповідача - Варвинської селищної ради, на належного - ОСОБА_2 (а.с. 192-194).
Ухвалою суду від 18 грудня 2025 року замінено первісного відповідача - Варвинську селищну раду, на належного - ОСОБА_2 , виключивши його зі складу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16 січня 2026 року (а.с. 200-201).
Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, забезпечила участь у справі свого представника.
Позивач позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги ОСОБА_3 та просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 визнав та не заперечував проти їх задоволення.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадстру у Чернігівській області, свого представника не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 209, зворот). 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. 
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 .
За життя, 20 червня 2003 року, ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповідала все своє майно дітям: сину ОСОБА_2 та дочці ОСОБА_3 (а.с. 162). 
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на земельну ділянку з кадастровим номером 7421155100:03:000:0575, площею 4,0097 га, яка розташована на території Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, право власності на яку посвідчувалося Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 005982, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 2984 від 28 березня 2002 року (а.с. 23, 164).
Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 спадщину після смерті матері прийняли (а.с. 160, 161). 
09 лютого 2004 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса для оформлення свого права власності на 1/2 частку земельної ділянки та на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом отримав Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧН № 027511, зареєстрований 06 серпня 2004 року за № 257, кадастровий номер: 7421155100:07:000:0512, площею 2,005 га (а.с. 18-19, 166). 
Таким чином ОСОБА_2 виділив свою частку зі спадкового майна (а.с. 99).
ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса пізніше, 01 червня 2017 року, та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 7421155100:03:000:0575, площею 4,0097 га (а.с. 168). 
При цьому нотаріуси не вказали у свідоцтвах про право на спадщину за заповітом кожного зі спадкоємців та їх частки (а.с. 166, 172).
Надалі ОСОБА_3 звернулась до землевпорядника з метою розробки технічної документації із землеустрою для встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 20-91). Після цього була відкрита поземельна книга на земельну ділянку з кадастровим номером 7421155100:03:000:0575, площею 4,0097 га, власником якої зазначена ОСОБА_3 , вид власності – спільна сумісна, частка 1/2 (а.с. 56-91). 
Внаслідок цього до Державного земельного кадастру було помилково внесено цілу земельну ділянку, яка належала ОСОБА_4 згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 005982, площею 4,0097 га, з кадастровим номером 7421155100:03:000:0575 (а.с. 94). 
При перенесенні в автоматизованому режимі земельної ділянки ОСОБА_2 з кадастровим номером 7421155100:07:000:0512, площею 2,005 га, з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру відбулася накладка цієї земельної ділянки на земельну ділянку з кадастровим номером 7421155100:03:000:0575, яку кадастровий реєстратор завантажив помилково.
З метою виправлення помилки Державний кадастровий реєстратор вніс зміни в межі земельної ділянки, з кадастровим номером 7421155100:03:000:0575, після чого її площа складає 2,0047 га (а.с. 94-98).
Проте після цього правовстановлюючі документи ОСОБА_3 стали відрізнятися від інформації, яка наявна в Державному земельному кадастрі, а саме: площа ділянки - 4,01 га та 2,0047 га, частка у праві власності – 1/2 та 1. 
При цьому в Державному реєстрі речових прав до 22 липня 2025 року була інформація про те, що ОСОБА_3 належить на праві спільної часткової власності земельна ділянка площею 4,0097 га (а.с. 12, зворот). 
Коли 22 липня 2025 року ОСОБА_3 звернулася до державного реєстратора для усунення невідповідності, реєстратор зміг лише привести у відповідність площу земельної ділянки з кадастровим номером 7421155100:03:000:0575, після чого її площа в Державному реєстрі речових прав складає 2,0047 га (а.с. 13).
Проте до цього часу залишаються невиправленими в Державному реєстрі речових прав вид права власності – спільна часткова, та частка власності ОСОБА_3 – 1/2, хоча має бути вказана приватна власність із часткою 1/1 (а.с. 13).
Розбіжності у правовстановлюючих документах та Державних реєстрах унеможливлюють реалізацію позивачем свого права власності на земельну ділянку та не можуть бути усунені в позасудовому порядку.
Згідно зі ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 
Стаття 355 ЦК України визначає, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
При цьому відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Оскільки позивач ОСОБА_3 звернула до нотаріуса, оформила свої спадкові права, отримала правовстановлюючий документ та зареєструвала свої право власності в Державному реєстрі речових прав, то вона вчинила всі дії, спрямовані на реалізацію свого права власності на земельну ділянку. 
Водночас, її право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7421155100:03:000:0575, площею 2,0047 га, є порушеним у зв`язку з тим, що у правовстановлюючих документах вказано, що площа земельної ділянки - 2,0047 га, а вид власності – спільна часткова з розміром частки 1/2, з чого випливає, що вона має право власності лише на половину своєї земельної ділянки. 
За таких обставин позивач не може вчинити зі своєю земельною ділянкою жодних дій, зокрема, внести зміни до Державного реєстру речових прав та в повній мірі реалізувати своє право власності на земельну ділянку. 
Відповідач  ОСОБА_2 не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_3 та просив задовольнити її позовні вимоги (а.с. 155).
Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Враховуючи наведене, оскільки право власності позивача є порушеним, процес виділення земельної ділянки відповідачем проходив без участі позивача, помилкові відомості про земельну ділянку щодо виду права власності та частки, внесені до Державного реєстру речових прав, не можуть бути виправлені в позасудовому порядку, а відповідач не заперечує проти позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. 
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд - 
В И Р І Ш И В:

Позовну заяву  ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , подану представником ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_2 ), до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській область (код ЄДРПОУ: 39764881, юридична адреса: 14000, м. Чернігів, вул. П`ятницька, 11А), про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.
Визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності, з розміром частки 1/1, на земельну ділянку з кадастровим номером 7421155100:03:000:0575, площею 2,0047 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Варвинської селищної ради Чернігівської області.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 23 січня 2026 року.

Суддя          А.І.Савенко