П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
06 листопада 2025 року                                                                                        м. Київ
         
Справа № 367/6330/21
Провадження: № 22-ц/824/14907/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О., 
суддів Верланова С. М., Нежури В. А.
секретар Лаврук Ю. В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Козій Дар`ї Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 
на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 17 липня 2025 року, постановлену під головуванням судді Карабази Н. Ф.,
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна,
в с т а н о в и в:
            
            В провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
            В ході судового розгляду ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26.08.2021 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково, до набрання законної сили рішення суду у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, накладено арешт на: частину належної на праві власності ОСОБА_1 двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 51,8 кв. м, житлова площа 30.8 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1348137432109, у вигляді заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження в будь-який спосіб 1/2 частини вказаної квартири; 1/2 частину належного на праві власності ОСОБА_1 автомобіля марки, моделі «HONDA HR-V», 1498 см. куб., 2019 року випуску, номер шасі(кузова,рами): НОМЕР_1 , дата реєстрації 29.10.2019 року, у вигляді заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження в будь-який спосіб 1/2 частини вказаного автомобіля. В іншій частині заяви відмовлено.
            В ході судового розгляду від адвоката Козій Д. О. в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява про скасування заходів забезпечення позову, яка обгрунтована тим, що заява про забезпечення позову порушує право відповідача на мирне володіння майном, у зв`язку з чим просила скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26.08.2021 року.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17 липня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.
Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Козій Д. О. в інтересах  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалу суду просила скасувати та постановити нову про задоволення заяви та скасування заходів забезпечення позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що оскаржувана ухвала порушує право відповідача на вільне володіння майном, адже заходи забезпечення позову були вжиті за заявою позивачки, яка не обґрунтувала необхідність забезпечення позову, а з лютого 2022 року позивачка взагалі не проживає в Україні та не користується майном та не забезпечує сплату кредиту за машину та сплату за договором позики, яку ці роки утримує відповідач. Тривале перебування майна під арештом (4 роки) є невиправданим втручанням у мирне володіння майном відповідача. Посилається на практику ЄСПЛ, згідно якої держава несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний спосіб захисту порушених прав, зокрема, через відновлення порушеного права.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 05 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
01 жовтня 2025 року від адвоката Негребецької Ю. Е. в інтересах ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без її участі, апеляційну скаргу вважала необґрунтованою, просила залишити її без задоволення.
В судовому засіданні адвокат Козій Д. О. в інтересах    ОСОБА_1  підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності. 
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  адвоката Козій Д. О. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26.08.2021 року накладено арешт на: частину належної на праві власності ОСОБА_1 двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 51,8 кв. м, житлова площа 30.8 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1348137432109, у вигляді заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження в будь-який спосіб 1/2 частини вказаної квартири; частину належного на праві власності ОСОБА_1 автомобіля марки, моделі «HONDA HR-V», 1498 см. куб., 2019 року випуску, номер шасі(кузова,рами): НОМЕР_1 , дата реєстрації 29.10.2019 року, у вигляді заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження в будь-який спосіб 1/2 частини вказаного автомобіля.
В подальшому, адвокат Козій Д. О. в інтересах ОСОБА_1 просила скасувати заходи забезпечення позову, з огляду на те, що заява про забезпечення позову порушує право відповідача на мирне володіння майном.
Відмовляючи в скасуванні заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, водночас, клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову не є вмотивованим та зазначені в ньому доводи не відповідають дійсним обставинам справи, тому клопотання не підлягає задоволенню.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Згідно ч.ч. 1, 8 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Із аналізу процесуальних норм, які регулюють інститут забезпечення позову, слідує, що скасування заходів забезпечення позову можливо у разі, коли у ньому відпадає потреба, або відпадають підстави, які зумовили вжиття таких заходів. 
Тобто, наведені норми не містять прив`язки ні до стадії, на якій таке клопотання заявляється учасником справи, ні до ухвалення судом рішення у справі. 
З матеріалів справи убачається, що на даний час, цивільна справа, в межах якої було вжито заходи забезпечення позову, є нерозглянутою.
Суд першої інстанції, розглядаючи порушене питання, дотримався встановлених норм права та врахував інтереси сторін, тому судове рішення є обґрунтованим і правомірним.
Доводи апеляційної скарги про порушення права відповідача на мирне володіння майном є суто оціночними та не підтверджені жодним належним і допустимим доказом у розумінні ст. 12, 77-81 ЦПК України. Скаржником не подано жодних первинних фінансових документів, актів, довідок чи інших доказів на підтвердження заявлених обставин.
Колегія суддів акцентує увагу на тому, що згідно з ч. 1, 8 ст. 158 ЦПК України скасування забезпечення можливе виключно за наявності вмотивованого клопотання та у разі відпадання підстав, які зумовили його вжиття. Однак, апеляційна скарга таких підстав не містить і не доводить. Ризик відчуження спірного майна зберігається, спір по суті не розглянутий.
В будь-якому якому випадку, колегія судді відмічає, що заходи забезпечення мають тимчасовий характер (ст. 149-150 ЦПК України) і спрямовані на гарантування реального виконання майбутнього рішення. Накладений арешт стосується 1/2 часток квартири та автомобіля, у межах предмета спору, що свідчить про пропорційність втручання та обрання найменш обтяжливого для відповідача заходу.
Доводи скаржника про утримання квартири та несення витрат (кредит, позика, комунальні послуги) є голослівними. Жодних платіжних документів (виписок, квитанцій, довідок банку/кредитора, документів від ОСББ/ЖЕК) не надано, а тому ці доводи підлягають відхиленню як недоведені (ст. 81 ЦПК України).
Загальні посилання на практику ЄСПЛ без наведення конкретних рішень та аналізу критеріїв законності, легітимної мети і пропорційності в контексті конкретних обставин не спростовують законності та обґрунтованості ухвали. Тимчасове обмеження відчуження спірного майна переслідує легітимну мету, забезпечення ефективного судового захисту та виконання рішення  і є пропорційним.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 17 липня 2025 року без змін, а апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу адвоката Козій Дар`ї Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 17 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.   

Повне судове рішення складено 24 листопада 2025 року.

 
Головуючий                                                                                            Т. О. Невідома

 
 
Судді                                                                                                        С. М. Верланов

 
 
                                                                                                                  В. А. Нежура