КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року місто Київ.
Справа № 369/15631/24
Апеляційне провадження № 22-ц/824/14846/2025
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Желепи О.В.,
суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Рябошапки М.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справуза апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 червня 2025 року (у складі судді Янченка А.В., повне рішення складено 01.07.2025 року)
у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЗЕР КОМПРЕССОРЕН», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання видати трудову книжку або її дублікат та стягнення моральної шкоди
ВСТАНОВИВ

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати ТОВ «КЕЗЕР КОМПРЕССОРЕН» видати йому трудову книжку або її дублікат, оформлений відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України N?58 від 29.07.1993. Також просить стягнути з ТОВ «КЕЗЕР КОМПРЕССОРЕН» на його користь моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень та судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що 12.11.2018 р. був прийнятий на посаду торгового представника до ТОВ «КЕЗЕР КОМПРЕССОРЕН» про що між сторонами був укладений трудовий договір б/н від 12.11.2018 р. Наказом товариства № 723 від 24.05.2023 р. були проведені зміни в організації виробництва і праці шляхом зміни стратегії продажів товарів у східних районах у зв?язку з чим скорочено штат торгових представників на 1 штатну одиницю. Повідомленням № 27 від 24.05.2023 р. товариство попередило ОСОБА_2 про наступне вивільнення - з 25 липня 2023 року. Повідомленням № 34 від 13.06.2023 р. товариство повідомило ОСОБА_2 про виникнення вакансії за посадою торгового представника у західному регіоні України та початок роботи з 20.06.2023. Позивач зазначає, що прийняв пропозицію зайняти запропоновану посаду, однак поставив уточнюючі запитання стосовно збільшення заробітної плати та можливих змін умов праці, які роботодавець залишив без уваги та в подальшому звільнив його. Вказував, що направлена йому після звільнення електронна копія трудової книжки не відповідає змісту трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1994 р., оскільки не містить записів про його попередні місця роботи та натомість містить лише запис про роботу в ТОВ «КЕЗЕР КОМПРЕССОРЕН». Зазначав, що цими діями йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює в 10 000 грн.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 червня 2025 року відмовлено в задоволенні позову.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача 21 липня 2025 року засобами поштового зв`язку подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, принципу добросовісності сторін у трудових правовідносинах, а також без належного врахування судової практики Верховного Суду.
Вказує, що враховуючи суперечливу поведінку відповідача та його твердження щодо того, де перебуває трудова книжка позивача, які постійно змінювались у суді першої інстанції, суд безпідставно переклав тягар доведення факту наявності трудової книжки у володінні відповідача на позивача.
Зазначає, що електронна форма обліку трудової діяльності в Україні почала діяти нещодавно а тому у ній відсутні значні періоди навчання та роботи позивача, що позбавляє позивача можливості підтвердити загальний трудовий стаж для пенсійних цілей.
Звертає вагу, що відповідно до висновків Верховного Суду, втрачений оригінал трудової книжки не є підставною для відмови у видачі дублікату.
Вважає, що суд першої інстанції помилково зазначив, що позивач не довів зниження свого суб`єктивного становища, враховуючи, що дії відповідача спричинили неможливість повноцінного працевлаштування за кордоном; заблокували доступ до соціальних прав; створили постійний стан невизначеності та необхідності судового захисту.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

8 серпня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив ТОВ «Кезер Компрессорен» на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Вказує, що відповідач від початку виникнення спору займав послідовну позицію щодо відсутності у відповідача оригіналу трудової книжки позивача, через її не надання роботодавцю, а посилання скаржника на суперечливу поведінку відповідача спростовується матеріалами справи. 
Вважає, що підстави для видачі дублікату трудової книжки відсутні, так як позивач не надав відповідачу наявні в нього довідки, на підставі який відповідач міг зазначити в дублікаті трудової книжки про роботу позивача в інших роботодавців.
Вказує, що позивачем, який посилається на відсутність усіх даних у електронному реєстрі, не враховано Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, що надає можливості підтвердити стаж роботи і за відсутності трудової книжки.
Вказує що обґрунтування наявності моральних страждань, яке викладено в апеляційній скарзі, у позовній заяві відсутнє. 

У судовому засіданні 22 грудня 2025 року представник позивача ОСОБА_5, підтримала доводи апеляційної скарги. Представник відповідача Тригуб А.Ю. заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 був прийнятий на роботу до ТОВ «КЕЗЕР КОМПРЕССОРЕН» 12 листопада 2018 року на посаду торгового представника.
ТОВ «КЕЗЕР КОМПРЕССОРЕН» оформило на ім`я ОСОБА_2 трудову книжку НОМЕР_2 
25 липня 2023 року ОСОБА_2 був звільнений з роботи в ТОВ «КЕЗЕР КОМПРЕССОРЕН» з 25 липня 2023 року за скороченням штату на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.
При звільненні ТОВ «КЕЗЕР КОМПРЕССОРЕН» запропонувало ОСОБА_2 отримати трудову книжку НОМЕР_2 .
У зв?язку з перебуванням за межами України ОСОБА_2 звернувся до ТОВ «КЕЗЕР КОМПРЕССОРЕН» із вимогою направити йому електронну копію трудової книжки.
З копії трудової книжки НОМЕР_2 від 12.11.2018 р. вбачається, що вона містить запис № 1 від 12.11.2018 р. про прийняття ОСОБА_2 на роботу в ТОВ «КЕЗЕР КОМПРЕССОРЕН» та запис № 2 від 25.07.2023 р. про звільнення з роботи в ТОВ «КЕЗЕР КОМПРЕССОРЕН». Інших записів про попередні місця роботи ОСОБА_2 ця трудова книжка не містить. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що трудова книжка, яка була надіслана позивачу після звільнення відповідала вимогам Закону, іншої трудової книжки, в якій би вказувались попередні місця роботи позивача у відповідача відсутня та позивачем ніколи не надавалась. Разом з цим умови для видачі позивачу дублікату трудової книжки з зазначенням загального трудового стажу не настали. Крім того звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 не навів обґрунтування, які саме його суб`єктивні права зменшились або зникли як такі, а також в чому полягала відсутність у нього можливості реалізувати своє право повністю або частково внаслідок видачі трудової книжки НОМЕР_2 від 12.11.2018 р. без записів про загальний стаж роботи. З огляду на зазначене суд першої інстанції також дійшов висновку, що вимоги про стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками, з огляду на наступне.
Частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.
Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція), записи в трудову книжку при звільненні вносяться власником або уповноваженим ним органом після видачі наказу; з кожним записом, який вноситься до трудової книжки на підставі наказу про звільнення, власник зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці, а відповідно до пункту 4 цієї Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 просив, зокрема, зобов`язати відповідача видати трудову книжку, або ї дублікат з зазначенням загального стажу роботи .
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 не надав суду доказів подання ним до ТОВ «КЕЗЕР КОМПРЕССОРЕН» оригіналу трудової книжки НОМЕР_1 від 01.08.1994 р. при прийнятті на роботу 12.11.2018 р.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 03.11.2021 у справі № 387/326/20, реалізація права працівника отримати в день звільнення трудову книжку та копію наказу про звільнення кореспондується не лише з обов`язком роботодавця видати вказані документи, а й із добросовісною поведінкою самого працівника.
Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності. При влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Виходячи з того, що укладений сторонами трудовий договір не передбачав передачі трудової книжки, а позивачем не надано доказу, що вона їм передавалась та знаходиться у ТОВ «КЕЗЕР КОМПРЕССОРЕН», апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.
Посилання представника позивача на те, що представник відповідача в суді надавав суперечливі пояснення, щодо відсутності трудової книжки на підприємстві є недоведеними та спростовуються звукозаписом судових засідань та матеріалами справи з яких вбачається, що відповідач займав послідовну позицію, щодо відсутності в нього трудової книжки позивача, яка оформлювалась в 1994 році, оскільки оригіналу такої трудової книжки при працевлаштуванні не передавалось.
Згідно пункту 5.1 частини 5 Інструкції, особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом «Дублікат» в правому верхньому кутку першої сторінки.
Згідно п. 5.3. Інструкції № 58, якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами. Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки. Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника. Якщо з поданих документів видно, що працівник переводився на іншу постійну роботу на тому ж самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис. Після цього у графі 2 записується дата звільнення, а у графі 3 - причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані. У тому разі, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу у минулому, в дублікат трудової книжки вносяться тільки ті дані, що є у документах.
Аналіз пункту 5.3 Інструкції № 58 про порядок ведення трудових книжок свідчить, що на роботодавця не покладено обов`язок самостійно збирати дані про попередні місця роботи робітника (про які у роботодавця немає відомостей) при оформленні дубліката трудової книжки, а роботодавець лише повинен сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж роботи працівника, що передував влаштуванню на це підприємство, а також не підтверджені документально дані не можуть заноситись до дублікату трудової книжки.
За приписами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
При цьому спосіб захисту позивачем має бути обрано такий, який реально поновлює порушене право.
В даному випадку відсутність доказів отримання трудової книжки позивачем та факт відсутності трудової книжки у відповідача вказує лише на неможливість її видачі позивачу, незалежно від причин, з яких трудова книжка відсутня в роботодавця.
Очевидним є факт, що відсутність трудової книжки у працівника та роботодавця, свідчить про її втрату, а відтак право позивача може бути поновлене виключно вирішенням питання про видачу дубліката.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, з відповідною заявою, до якої були б долучені документи, що підтверджували роботу на інших підприємствах ОСОБА_2 звернувся лише під час апеляційного розгляду даної справи. Згідно відповіді ТОВ «КЕЗЕР КОМПРЕССОРЕН» на таку заяву відповідач запросив надати товариству документи, необхідні для оформлення дублікату трудової книжки ОСОБА_2 (підтвердження того, що ТОВ «КЕЗЕР КОМПРЕССОРЕН» є його останнім місцем роботи, документи, які підтверджують стаж роботи, та навчання у відповідному технікумі тощо).
Після надання підтверджуючих документів позивачем, відповідач зазначив відомості в дублікаті про загальний стаж роботи та інші місця роботи, що підтверджувались документально.
Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив, що за відсутності документальних підтверджень роботи чи навчання позивача на інших підприємствах, у відповідача були відсутні підстави видавати позивачу дублікат трудової книжки з зазначенням загального стажу роботи, який не підтверджувався документально, тобто позивач не довів порушення своїх прав при звільненні, шляхом видачі не належно оформленої трудової книжки, а відповідно і не довів наявність підстав, для покладення на позивача обов`язку відшкодувати моральну шкоду, за недоведеності неправомірної поведінки відповідача.
Також апеляційним судом враховується, що в апеляційній скарзі позивач обґрунтував вимоги про відшкодування моральної шкоди обставинами, на які в позові не посилався, а тому керуючись ст. 367 ЦПК України такі підстави не можуть розглядатись в апеляційному суді. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів, встановила, що при вирішенні справи судом першої інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено позивачу, відповідач не зобов`язаний відшкодовувати позивачу понесені ним судові витрати, як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення. 
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 червня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 16 січня 2026 року.

Головуючий О.В. Желепа 

Судді Н.В. Поліщук

В.В. Соколова