П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/11192/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко Анна Василівна Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
14 січня 2026 року м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сушка О.О.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, в якому просить:
- визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20.03.2024 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, викладене у формі повідомлення від 21.03.2024 №0600-0208-8/34579 про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити з 13.03.2024 пенсію зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, виходячи із наявного страхового стажу роботи, який становить більше 15 років. 
1.2 Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, як потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, виходячи із наявного страхового стажу роботи, який становить більше 15 років, однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у призначенні пенсії їй відмовлено. 
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 Позивач має посвідчення серії НОМЕР_1 громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), видане Житомирською обласною державною адміністрацією від 23.10.2015.
2.2 13.03.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
2.3 Листом від 21.03.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивачу про відмову в призначенні їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з тих підстав, що недостатньо необхідного страхового стажу..
2.4 Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася з позовом до суду.
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено.
3.2 Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції зазначив, що у відповідача не було підстав для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах у 2024 році, оскільки страховий стаж позивача склав лише 19 років при необхідному страховому стажі 25 років. Відтак, рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області №064050005198 від 20.03.2024, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, скасуванню не підлягає.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
4.1 Позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовільнити. В обґрунтування скарги посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.
4.2 Відповідач Головне управління ПФУ в Житомирській області подав на апеляційну скаргу позивача, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
4.3 Відповідач Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. 
ІІ. Мотивувальна частина. 
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
1.1 Згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
1.2 Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислуги років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави щодо тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
1.3 Відповідно до п.16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
1.4 Абзацом першим ч.2 ст. 24 Закону №1058-ІV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
1.5 Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991.
1.6 При цьому, умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені ст. 55 Закону №796-ХІІ.
1.7 Право на пенсію зі зниженням пенсійного віку, мають потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, а особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років (абз.5-6 п.2 ч.1 ст. 55 Закону №796-ХІІ).
1.8 Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
1.9 Відповідно до ч.1 ст. 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-ІV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
1.10 Згідно з положеннями ст. 26 Закону України №1058-ІV, у редакції, чинній до виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.
1.11 У свою чергу, ч.1 ст. 26 Закону України №1058-ІV, починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу встановлено: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років, 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років, з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.
1.12 Аналіз наведених норм свідчить про те, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до абз.5 п.2 ч.1 ст. 55 Закону №796-ХІІ та із врахуванням ст. 26 Закону України №1058-ІV при призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на момент досягнення особою пенсійного віку (60 років) необхідний страховий стаж, який повинен становити не менше 31 року, при розрахунку якого слід врахувати, що від 31 років необхідного страхового стажу передбаченого ч.1 ст. 26 Закону України №1058-ІV віднімається 6 років відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ.
1.13 З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення позивача із заявою про призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку до територіального органу Пенсійного фонду України, їй виповнилось повних 55 років. 
1.14 Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ слугувала відсутність необхідного страхового стажу - 25 років (31- 6 = 25).
1.15 Відповідно до довідки №54 від 07.02.2024, виданої Сімаківським старостинським округом Баришівської сільської ради Звягельського району Житомирської області, позивач зареєстрована та проживала в с.Зорянка, Звягельського (Ємільчинського) району Житомирської області з 15.01.1991 по 14.10.1994 та відповідно до довідки №1 від 08.02.2024, виданої Овруцьким професійним ліцеєм, позивач з 28.02.1986 по 15.09.1987 проживала в  
АДРЕСА_1 Тобто, період проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 з 26.04.1986 по 15.09.1987 та з 15.01.1991 по 14.10.1994 становить 3 роки 4 місяці 7 днів, що є достатнім для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до №796-XII за умови підтвердження необхідного страхового стажу 25 років.
1.17 Враховуючи право позивача на зниження пенсійного віку на 6 років, а відповідно і її право на зменшення страхового стажу на кількість років зменшення пенсійного віку, необхідною умовою призначення у 2024 році позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку було досягнення нею віку 54 роки та наявність страхового стажу на рівні 25 років (31- 6 = 25). Однак, згідно документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж становить 19 років 07 місяців 07 днів.
1.18 З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність однієї з обов`язкових умов для призначення позивачу пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ наявність відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку (не менше 25 років).
1.19 Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для призначення пенсії жінкам на пільгових умовах відповідно до Закону №796-ХІІ не достатньо 15 років страхового стажу, оскільки особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-ІV, тому у відповідача не було підстав для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах у 2024 році, оскільки її страховий стаж склав лише 19 років при необхідному страховому стажі 25 років.
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
2.2 Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
2.3 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Сапальова Т.В.