ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2312/25 Справа № 932/4560/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Клепка Л. І. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 грудня 2025 року Кривий Ріг 

18.12.2025р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Нікітіна В.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Дніпра від 28.07.2025р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , військовослужбовця 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік
за участю захисника (в режимі ВКЗ)   ОСОБА_2 

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік. 

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Нікітіним В.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі: 
- зазначає, що під час розгляду справи судом першої було порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки не було задоволено клопотання сторони захисту про участь у судовому в режимі відеоконференції, судовий розгляд проведено за відсутності сторони захисту, чим порушено вимоги ст.ст. 268, 721 КУпАП та ст. 55 Конституції України;
- зазначає, що відповідно до відеозапису при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не було роз`яснені права, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, відеозапис є неповним;
- наголошує, що працівником поліції не додано до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , довідку про наявність повторності вчинення ним адміністративного правопорушення, та дії ОСОБА_1 повинні були кваліфікуватись за ч. 2 ст. 130 КУпАП, тобто в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1ст. 130 КУпАП;
- вказує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, та його огляд на стан сп`яніння повинен був проводитись відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП;
- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доводи захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги захисника за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому що він 27.03.2025р. об 11.51год. в м. Костянтинівка Донецької області на вул. Тринадцяти розстріляних, 5, керував транспортним засобом УАЗ 330300 без номерного знака з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук) і від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції поклав сукупність матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та доведеною вважав винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення. 
При цьому суд першої інстанції, дослідив доводи сторони захисту та не вважав їх слушними для закриття провадження у справі.
Так суд першої інстанції, зокрема, не прийняв доводи сторони захисту, що дії ОСОБА_1 невірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в його діях є повторність вчинення правопорушення, оскільки суд не має повноважень самостійно погіршувати становище особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та дійшов висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як наведено у протоколі про адміністративне правопорушення.
Суд першої інстанції після аналізу встановлених фактичних обставини та оцінки наведених доказів в їх сукупності, дійшов висновку про наявність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, та доведеності його винуватості.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не може погодитись із висновками суду першої інстанції викладених в оскаржуваній постанові, та вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 245 КУпАП за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції належним чином не дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП, що перешкодило суду всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати фактичні обставини справи, та вирішити їх в точній відповідності із законом.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи доводи апеляційної скарги встановив, що захисником Нікітіним В.В. було подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, проте суд першої інстанції вказане клопотання не задовольнив судовий розгляд провів за відсутності сторони захисту, мотивів такого рішення в оскаржуваній постанов не навів, обмежився дослідженням письмових заперечень захисника.
Суд апеляційної інстанції вважає, що з врахуванням статусу ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, та не має об`єктивної можливості прибути в судове засідання, участь в судовому засіданні повноважного захисника відповідала б дотриманню права ОСОБА_1 на захист.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції не може дійти висновку про належне дотримання судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП, що беззаперечно ставить під сумнів законності оскаржуваного судового рішення, а доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є слушними 

Крім того суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали відеозапису встановив, що огляд водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, та висловлення ознак такого сп`яніння проводить працівник поліції Дзюба І.П., що підтверджено відеозаписом, який виявляє у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, пропонує йому проходження огляду у закладі охорони здоров`я та роз`яснює ОСОБА_1 , що за відмову від такого огляду на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. 
Проте, як вбачається зі змісту протоколу адміністративне правопорушення ЕПР 1 № 283050 від 27.03.2025р. щодо ОСОБА_1 , то такий протокол був складений старшим сержантом поліції ОСОБА_3 , направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я також склав старший сержант поліції ОСОБА_4 . 
Таким чином вбачається, що відповідно до відеозапису, старший сержант поліції Федоренко І.П. не виявляв у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння при застосуванні відеозапису під час огляду особи на стан сп`яніння відповідно до вимог ст. 266 КУпАП
З урахуванням наведеного постає питання, у зв`язку з чим виникла дана обставина, що водія оглянув один працівник поліції, проте протокол про адміністративне правопорушення склав інший, що тягне за собою обґрунтований сумнів щодо повноважень працівників поліції в даній ситуації, з урахуванням вимог ст. 256 КУпАП щодо складання протоколу уповноваженою особою.

Суд апеляційної інстанції окремо звертає увагу, що матеріли справи містять заяву від імені ОСОБА_1 від 27.03.2025р. до судді Бабушкінського суду м. Дніпропетровська наступного змісту: «Прошу Вас справу про адміністративне правопорушення відносно мене за 130 ч. 1 КУпАП розглянути без моєї участі, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнаю.(не визнаю)» 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в заяві слова «визнаю» та «не визнаю» складають одне речення, та зайве слово, чи навпаки, потрібне слово не підкреслено, чи не закреслено, та така форма заяви робить її беззмістовною.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника, що працівником поліції не додано до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 довідку про наявність повторності вчинення ним адміністративного правопорушення, та дії ОСОБА_1 повинні були кваліфікуватись за ч. 2 ст. 130 КУпАП, тобто в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпА, та висновків суду першої інстанції, що суд хоча і вбачав таку невідповідність, проте розглянув справу про адміністративне правопорушення відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо водія ОСОБА_1 було складено протокол ЕПР 1 № 283050 від 27.03.2025р. про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який направлено до суду першої інстанції для розгляду по суті.
При цьому, до матеріалів справи додано постанову ЕНА № 4365703 винесену щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП за фактом керування ним транспортним засобом, як особою, яку позбавлено права керування транспортним засобом на один рік відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.05.2024р. (а.с. 7). 
Проте, відповідно до довідки начальника САП Бахмутського РУП ГУНП в Донецькій області від 27.03.2025р. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року не притягався (а.с. 8), тобто наведені вище відомості містять істотні суперечності.

Крім того, стороною захисту суду першої інстанції також було надано копію постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.05.2024р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та вказана постанова було досліджена судом.
Таким чином вбачається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР 1 № 283050 від 27.03.2025р. щодо ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП, його дії повинні були кваліфікуватись за частиною 2, із ознакою повторності. 
Тобто склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 був відсутній, а протокол про адміністративне правопорушення та матеріал в цілому складений з істотним порушенням вимог матеріального права.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що у разі відсутності складу правопорушення, відсутнє і саме правопорушення. 
Так, один з основоположних принципів кримінального права цивілізованих держав – ніякого покарання без закону (лат. Nulla poena sine lege). Вказаний принцип закріплено у ст. 7 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі – ЄКПЛ). Нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального (адміністративного) правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом. Також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу саме на дії уповноважених осіб, які законодавцем визначені в категоричній формі обов`язку уповноважених осіб на складання протоколів про адміністративні правопорушення щодо збирання доказів, та вбачає, що збір доказів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був здійснений неналежно, оскільки не з`ясовано наявність кваліфікуючої ознаки в його діях в виді повторності та необхідності кваліфікувати його дії саме за ч. 2 ст. 130 КУпАП, що потягло до складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, яке фактично не вчинялось ОСОБА_1 , а додані до матеріалів справи докази суперечать один одному, як вказано вище, а саме на аркушах № 7 та 8 справи. 

З урахуванням наведеного вище суд апеляційної інстанції наголошує, що висновки суду першої інстанції щодо необхідності розгляду справи про адміністративне правопорушення за відомостями, відображеними в протоколі саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП є помилковими, оскільки в діях ОСОБА_1 містився склад адміністративного правопорушення саме за ч. 2 ст. 130 КУпАП, проте таке обвинувачення йому у провину не ставилося, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, проте не вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а суд не має правових підстав погіршувати становище винуватої особи. 

Враховуючи наведене вище, доводи апеляційної скарги захисника Нікітіна В.В.  про скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 1 ст. 130 КУпАП, є слушними.

Суд апеляційної інстанції встановивши підстави для скасування постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 внаслідок недотримання судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що вони місять істотні суперечності та неточності, зокрема, по-перше, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначений працівник поліції, який не оглядав ОСОБА_1 на стан сп`яніння; по-друге, на відеозапису зафіксована особа, яка оглянула водія на стан сп`яніння, проте з невідомих причин не складала відповідний протокол, по-третє, заява ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності позбавлена логічного змісту з підстав викладених вище, по-четверте, фабула обвинувачення ОСОБА_1 не відповідає фактичним обставинам справи у розумінні вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП.
Принцип кримінального права "indubio pro reo" означає, що в разі наявності будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо вини обвинуваченого, які не вдалося усунути під час слідства чи суду, ці сумніви тлумачаться на його користь, тобто на користь невинуватості. Це основа презумпції невинуватості, закріплена в ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, відповідно до якої обов`язок доведення вини лежить на державі, а не на обвинуваченому, а недоведена вина прирівнюється до невинуватості.  

Суд апеляційної інстанції також дослідивши відомості, які характеризують ОСОБА_1 встановив, що відповідно до довідки начальника штабу – заступника командира в\ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_5 від 02.10.2025р. молодший сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині НОМЕР_1 з 06.10.2022р.
Відповідно до службової характеристики ОСОБА_1 зарекомендував себе як відповідальний військовослужбовець, до обов`язків військової служби відноситься віддано. Поставлені задачі виконує в повній мірі, за час проходження військової служби проявив високий рівень професіоналізму, добру володіє всіма видами озброєння, при виконання бойових завдань проявляє себе бездоганно, виявляє мужність, професіоналізм, зібраність, стійкість, інтелект та самовідданість. Не потребує індивідуально-виховної роботи.
10.01.2024р. був відзначений почесним нагрудним знаком Головнокомандувача ЗСУ «Золотий хрест» відповідно до наказу Головнокомандувача ЗСУ від 10.01.2024р. № 61.
23.09.2023р. був нагороджений відзнакою командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » «Знак доблесті» відповідно до наказу командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 23.09.2023р. № 132.
Приймає безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України. 

Суд апеляційної інстанції, врахувавши наведене вище, дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за п. 1 ст. 247 КУпАП, а доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є слушними та підлягають задоволенню. 

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Нікітіна Валерія Вікторовича в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Дніпра від 28.07.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік – задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду міста Дніпра від 28.07.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік – скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення  

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя