ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 р. 	Справа № 480/8575/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. 
за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 12.11.2025 (суддя А.І. Сидорук, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021)по справі № 480/8575/25
за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області 
до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос Трейд" , ОСОБА_1   
про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

10.11.2025 Головне управління ДПС у Сумській області (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило:
-встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника (голови ліквідкомісії) ТОВ "Лотос Трейд" - Макара Владислава Ігоровича. Позовна заява надійшла до суду 10.11.2025.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 позов залишено без руху, надано відповідачу строк для усунення недоліків, а саме шляхом подання до суду заяви про поновлення позивачу пропущеного ним строку звернення з доказами, що засвідчують поважність причини пропуску процесуального строку.
12.11.2025 до суду надійшло клопотання Головного управління ДПС у Запорізькій області про поновлення строку звернення.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 1211.2025 у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Запорізькій області від 12.11.2025 про поновлення строку звернення - відмовлено.
Позовну заяву від 05.11.2025 Головного управління ДПС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос Трейд" та ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - залишено без розгляду.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне встановлення судом обставин справи, що призвело до помилкового висновку, просив її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Лотос Трейд" як платник податків перебуває на обліку в ГУ ДПС у Сумської області.
18.02.2020 позивачем направлено на податкову адресу ТОВ "Лотос Трейд" податкову вимогу № 3922-49 форми ''Ю'' на суму 59 352,59 грн.
Відповідно до п. 59.5. ст. 59 ПК України, контролюючим органом сформовано податкову вимогу від 01.10.2014 № 9456-25 на суму 17 118,18 грн, яка отримана відповідачем 15.10.2014.
За твердженням податкового органу, сума податкового боргу ТОВ "Лотос Трейд" понад 1 млн гривень виникла 26.08.2021, а саме донараховано штрафні санкції згідно з п. 120 1 1, 120 1 2 ст. 120 1 ПКУ за актом поточного року податкове повідомлення-рішення (форма "Н") № 00/9844/18-06 від 19.07.2021, код операції № 61, сума 1 178 206,93 грн.
ГУ ДПС у Сумської області зверталось до суду з позовами про стягнення податкового боргу в судовому порядку, за наслідками чого постановою Сумського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 у справі № 480/2560/25, яка набрала законної сили стягнуто з ТОВ "Лотос Трейд" податковий борг у розмірі 10 493968,52 грн.
Крім того, як вказує ГУ ДПС у Сумської області, ним надсилались до банківських установ платіжні і доручення, які повернуті без виконання через відсутність коштів на банківських рахунках відповідача.
Позивач уважає, що оскільки за відповідачем обліковується борг, що перевищує 1 мільйон гривень, який не сплачений протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, позивач як контролюючий орган має право звернутися до суду щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника ТОВ "Лотос Трейд" за межі України.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду, встановлений ст. 122 КАС України та поважних підстав такого пропуску ним не зазначено.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України (далі ПК України) у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до п. 87.13 ст. 87 ПК України у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.
Позивач звернувся до суду з цим позовом саме на підставі положень вказаної статті, а також статті 289-2 КАС України.
Частиною 1 ст. 289-2 КАС України встановлено, що у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.
Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Колегія суддів зауважує, що наведена норма чітко встановлює момент початку перебігу строку для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень: саме з дня виникнення підстав, які наділяють його правом на подання визначених законом позовних вимог. Такими підставами слід вважати об`єктивно визначені обставини, за наявності яких суб`єкт владних повноважень усвідомлює або повинен усвідомлювати факт порушення публічного інтересу, на захист якого спрямований відповідний адміністративний позов. При цьому слід виходити з того, що строк звернення до суду не може визначатися на розсуд суб`єкта владних повноважень чи пов`язуватися з будь-якими суб`єктивними чинниками, такими як момент прийняття внутрішніх рішень чи отримання додаткових роз`яснень.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указана норма Основного Закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. При цьому, вжите законодавцем формулювання «на підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. «У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. «У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби. А тому контролюючий орган чи інші суб`єкти владних повноважень не можуть самостійно «розтягувати» строки, визначені законом. Це прямо пов`язано з принципом, що суб`єкт владних повноважень «зв`язаний законом» і діє лише у межах строків, які встановив законодавець.
Встановлення строків звернення до суду з позовом законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (заява № 28249/95) зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх цивільних прав та обов`язків, пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Таким чином, законодавець передбачив об`єктивний критерій для обчислення строку звернення до адміністративного суду, який забезпечує належну реалізацію принципів юридичної визначеності, стабільності правовідносин та оперативності у вирішенні публічно-правових спорів. Недотримання цього строку позбавляє суб`єкта владних повноважень можливості реалізувати своє право на судовий захист, якщо не буде встановлено наявності поважних причин для його поновлення. Вказане забезпечує рівність інтересів суб`єктів владних повноважень та інших учасників адміністративного процесу, сприяє дисциплінованості та прогнозованості діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, унеможливлює зловживання процесуальними правами та гарантує ефективний судовий захист прав і законних інтересів усіх учасників правовідносин.
Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2024 року у справі № 120/2322/24 дійшов висновку, що норми статті 289-2 КАС України не встановлюють окремих строків звернення до суду, не визначають інших вимог до позовної заяви, відмінних від тих, які передбачені загальними нормами КАС України, як і не встановлюють іншої, особливої процедури розгляду таких заяв, що свідчить про те, що звернення в порядку статті 289-2 КАС України з позовною заявою про обмеження виїзду керівника платника податків за кордон відбувається в загальному порядку, в тому числі і за загальними строками звернення до суду.
При цьому, правові підстави для звернення до суду згідно зі статтею 289-2 КАС України щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України виникають через 240 днів від дня вручення платнику податків податкової вимоги, а відповідні повноваження повинні бути реалізовані контролюючим органом в межах тримісячного строку, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України.
Судом встановлено, 18.02.2020 позивачем направлено на податкову адресу ТОВ "Лотос Трейд" податкову вимогу № 3922-49 форми ''Ю'' на суму 59 352,59 грн.
Сума податкового боргу ТОВ "Лотос Трейд" понад 1 млн гривень виникла 26.08.2021, а саме донараховано штрафні санкції згідно з п. 120 1 1, 120 1 2 ст. 120 1 ПКУ за актом поточного року податкове повідомлення-рішення (форма "Н") № 00/9844/18-06 від 19.07.2021, код операції № 61, сума 1 178 206,93 грн.
Право на звернення пов`язане з виникненням боргу понад 1 мільйон, а такий борг виник саме 26.08.2021.
Саме ця дата є тим днем, саме з якого у контролюючого органу виникли правові підстави для реалізації владної компетенції та пред`явлення відповідних позовних вимог, а відтак з цього моменту почав свій перебіг тримісячний строк звернення до адміністративного суду, передбачений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Натомість, контролюючий орган подав позов до суду лише 10.11.2025, що свідчить про те, що він не скористався своїми владними повноваженнями у межах та у спосіб визначені законодавством (пунктом 87.13 статті 87 ПК України та статті 122 КАС України), при цьому жодних поважних причин такого пропуску ним не наведено.
Суд першої інстанції вірно врахував, що Законом України від 30.11.2021 № 1914 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» внесено зміни до КАС України, шляхом доповнення ст. 289-2 КАС України, якою встановлено особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу тимчасового обмеження права громадян України на виїзд за межі території України.
Водночас, навіть, враховуючи, що КАС України доповнено ст. 289-2 КАС України у листопаді 2021 р., позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду, встановлений ст. 122 КАС України.
При вирішенні справи судом апеляційної інстанції враховані висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 11 вересня 2025 року у справі № 460/1354/25.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що безпідставним є посилання позивача, що строк звернення 1095 днів не закінчився. Вказані позивачем строки стосуються стягнення податкового боргу, а не застосування спеціальних заходів. Повноваження податкового органу щодо стягнення податкового боргу та щодо інших заходів впливу на платника податків з метою погашення податкового боргу законом чітко розмежовуються, що виключає можливість їх ототожнення. За своєю правовою природою ці повноваження є різними, як з огляду на підстави їх виникнення, так і юридичні наслідки. До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15.06.2022 у справі № 280/5400/19.
Зазначення позивачем про призупинення строків, встановлених податковим законодавством, не впливає на право звернення позивача до суду у порядку спеціальних норм, передбачених КАС України (стосовно процедури). КАС України не містить норм про призупинення строків.
Доводи податкового органу про те, що до спірних правовідносин не розповсюджуються будь які строки звернення до суду є необґрунтованими, оскільки такі доводи не ґрунтуються на нормах закону. ПК України та КАС України не містять випадків, коли строки звернення до суду у позовах податкового органу не застосовуються.
У постанові Верховного Суду від 31.03.2025 у справі № 160/5655/22, на яку посилається позивач, позивач звернувся до суду 18.04.2022, оскільки норма ст.298-2 КАС України набрала чинності 01.01.2022, натомість у даній справі позивач звернувся до суду лише у 2025 році, а не у 2022 році.
Доводи апелянта з посиланням на рішення суду апеляційної інстанції до уваги не приймаються , оскільки такі рішення не є рішеннями , які в розумінні вимог ч.1 , ч. 2 та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» повинні враховуватися судом при застосуванні таких норм права.
Колегія суддів зазначає, що аргументи апеляційної скарги про неправильність зроблених судом висновків є безпідставними, адже апеляційна скарга не містить відомостей про обставини, які б свідчили про неправильне застосування норм матеріального права чи порушення судом норм процесуального права при ухваленні судового рішення.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду.
Відповідно до п.8 ч. 1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Частиною 3 ст.123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали - без змін. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 12.11.2025 по справі № 480/8575/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий   З.Г. Подобайло   	
Постанова складена в повному обсязі 30.01.26.