ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/11685/25  Номер провадження 33/814/268/26	Головуючий у 1-й інстанції Пальчик О. О.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою  ОСОБА_1  на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 листопада 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 листопада 2025 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 24 серпня 2025 року о 23 год. в м. Кременчук, квартал 274, буд. 4, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Getz, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Пройти огляд водій погодився, але в кабінеті лікаря-нарколога відмовився від проходження огляду, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Зокрема вказує про безпідставність зупинки ТЗ, що доводиться рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22 вересня 2025 року, де встановлено відсутність порушень ним ПДР та в свою чергу свідчить про неправомірність подальших дій працівників поліції.
Вважає, що в медичному закладі, до якого його було доставлено працівниками поліції, мало місце порушення процедури огляду, оскільки він не відмовлявся від проходження такого огляду та здав біоматеріал. В подальшому йому не було роз`яснено процедуру лабораторного дослідження, не повідомлено про наслідки відмови, не запропоновано взяти зразки інших біологічних середовищ, а доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Також звертає увагу на відсутність направлення водія до медичного закладу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення. 
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.
Зокрема такими доказами є:
протокол серії ЕПР1 №433252 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 в зв`язку з відмовою останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, 
висновок лікаря-нарколога КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування», щодо неможливості винести заключний висновок в зв`язку з відмовою від проходження лабораторного дослідження,
рапорт працівника поліції,
записи з відеореєстратора та бодікамер працівника поліції.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду, не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та не були спростовані під час розгляду апеляційної скарги. 
Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З долученого до матеріалів справи відеозапису з відеореєстратора поліцейського авто вбачається зупинка керованого ОСОБА_1 автомобіля Hyundai Getz, д.н.з. НОМЕР_1 .
Під час спілкування з водієм, в останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, в зв`язку з чим було запропоновано проїхати до медичного закладу з метою проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Погодившись пройти огляд в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 був доставлений до відповідної медичної установи до лікаря-нарколога.
Після здачі біологічного матеріалу та проведення експрес тесту, в сечі було виявлено наявність метадону.
У відповідності до ч. 7 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв ТЗ ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння, лікарем було запропоновано здати ще біологічний матеріал з метою лабораторного дослідження на визначення наркотичного засобу, проведення якого є обов`язковим, на що водій ОСОБА_1 відмовився.
Відмова водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння стала підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП (порушення п. 2.5 ПДР).

Доводи апелянта щодо відсутності його відмови від проходження огляду, не роз`яснення необхідності проведення лабораторного дослідження, відмови від відібрання біоматеріалу для лабораторного дослідження відхиляються апеляційним судом та спростовуються долученими відеозаписами.
Так, після проведення експрес тесту з встановленням наявності метадону в сечі, лікарем-наркологом було повідомлено водію наступний алгоритм дій, а саме необхідність здачі додатково біологічного матеріалу для проведення лабораторного дослідження, для більш чіткого визначення наркотичного засобу чи психотропної речовини, на що ОСОБА_1 сказав «Я відмовляюся».
Відмова водія стала підставою для внесення в висновок результатів медичного огляду запису про неможливість винесення заключного висновку про стан сп`яніння через відмову водія від проходження лабораторного дослідження, яке є обов`язковим.
Саме після складання висновку лікарем-наркологом, працівником поліції в подальшому було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилання на відсутність пропозиції з боку лікаря чи працівників поліції для здачі біоматеріалу для лабораторного дослідження, є безпідставним, оскільки це не входить до компетенції поліцейських, і саме лікарем було запропонована здача біоматеріалу. 
Безпідставність зупинки на чому наполягає апелянт з посиланням на рішення суду, яким встановлено відсутність порушення р. 19.1 «а», не спростовує факт вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Що стосується відсутності в матеріалах справи направлення водія на огляд до медичного закладу, то останнє при доставці водія до медичної установи залишається в ній як підстава для проведення такого огляду, і лише в разі відмови водія їхати до закладу охорони здоров`я, останнє долучається до матеріалів справи як доказ у випадках складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП про відмову в проходженні огляду на стан сп`яніння.
Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.
Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя      О.І. Обідіна