ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2026 року м. Львів	справа № 380/7533/25	

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового розміру премії під час перерахунку грошового забезпечення за період з 01 січня 2020 року по 31 січня 2022 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок складових грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2020 року по 31 січня 2022 року, а саме премій у належних відсоткових розмірах, установлених до проведення перерахунку на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року у справі № 380/24408/24, а саме 135% в розрахунковий період з 01 січня 2020 року по 06 листопада 2020 року від посадового окладу із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року у справі № 380/24408/24 відповідач здійснив перерахунок та виплату його грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 - 2022 років. Проте внаслідок проведеного перерахунку відповідач зменшив відсоткові розміри премії позивача з 135% до 60% в розрахунковий період з 30 січня 2020 року по 31 січня 2022 року. Таку поведінку відповідача позивач уважає протиправною, оскільки відповідач зменшив відсоткові розміри вже раніше виплаченої йому премії у період, коли він припинив військову службу у відповідача, чим фактично погіршив умови оплати вже виконаної роботи. На переконання позивача, чинне законодавство встановлює заборону приймати рішення з оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством. Крім того, позивач стверджує, що має право на виплату перерахованих розмірів премії із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (далі – Порядок № 44).
З огляду на викладене з метою захисту свого порушеного права позивач звернувся з цим позовом до суду, який просить задовольнити повністю.
Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що зазначені позивачем відсоткові розміри премії не відповідають дійсним обставинам справи у зв`язку з тим, що позивач не надав жодного підтверджувального документа, а лише згадує у позовній заяві про відповідь військової частини, яку не долучено до матеріалів справи. Крім цього, позивач в своєму позові посилається на порушення вимог Кодексу законів про працю України, однак на військовослужбовців цей Кодекс не поширюється у зв`язку з наявністю спеціального законодавства, а саме постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та наказу Міністра внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам» від 03 березня 2018 року № 200.
Відповідач зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. Під час розгляду позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду у спосіб ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.
Також відповідач відзначає, що позивач звернувся з цим позовом до суду із пропуском місячного строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.
З огляду на вказане просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі чи, враховуючи те, що є рішення суду, яке набрало законної сили про той самий предмет і з тих самих підстав та/або позивачем пропущений строк звернення до суду, залишити позов без розгляду.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 18 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.
Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, 31 січня 2022 року з позивачем припинено контракт про проходження громадянами України військової служби та виключено його зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року у справі № 380/24408/24, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення), інших виплат, які розраховуються з урахуванням посадового окладу за період з 30 січня 2020 року по 31 січня 2022 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення), інших виплат, які розраховуються з урахуванням посадового окладу за період з 30 січня 2020 року по 31 січня 2022 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з врахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18) шляхом множення відповідного прожиткового мінімуму для працездатних осіб на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 за період з 30 січня 2020 року по 31 січня 2022 року із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, на 01 січня 2021 року та на 01 січня 2022 року відповідно, з урахуванням проведених виплат.
На виконання вказаного рішення суду відповідач здійснив перерахунок грошового забезпечення позивача за період з 30 січня 2020 року по 31 січня 2022 року, проте як видно зі змісту наявного у справі Перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 22 січня 2025 року у справі № 380/24408/24 зменшив відсоткові значення розмірів премії, а саме зі 135% до 60% за період з 01 лютого 2020 року по 31 січня 2022 року.
Позивач не погоджуючись із такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними, звернувся з цим позовом до суду.
Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності дій відповідача щодо зменшення відсоткових значень розмірів премії за період з 01 лютого 2020 року по 31 січня 2022 року після перерахунку грошового забезпечення позивача на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року у справі № 380/24408/24.
Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Статтею 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон № 2011) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України, які обіймають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 березня 2018 року № 200 (далі – Інструкція № 200).
Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції № 200 грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Преміювання осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, унормовано розділом XVII Інструкції № 200.
За змістом приписів пунктів 1 - 6 розділу XVII Інструкції № 200 командири (начальники) військових частин Національної гвардії України мають право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби.
Преміювання здійснюється відповідно до положення про преміювання, розробленого, враховуючи специфіку та особливості виконання покладених завдань на військову частину.
Розміри премії встановлюються за рішенням командувача Національної гвардії України з урахуванням наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Національної гвардії України, та особливостей проходження служби.
Виплата премії військовослужбовцям здійснюється щомісяця за попередній місяць під час виплати грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира військової частини (командирам військових частин - наказу вищих командирів (начальників)), який видається до 05 числа місяця, що настає за місяцем преміювання. У разі переведення або звільнення військовослужбовців з військової служби - у місяці виключення зі списків особового складу в розмірі, що визначається пропорційно часу їх служби в поточному місяці.
За рішенням командира військової частини премія за грудень може бути виплачена в кінці грудня поточного бюджетного року. При цьому наказ про встановлення розмірів премії видається в грудні поточного року. У разі допущення проступків військовослужбовцями, які потребують зменшення (позбавлення) премії за грудень, після видання наказу до нього вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок у цьому або наступному місяці.
Командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або зменшувати її розмір у межах показників, визначених у положенні про преміювання військовослужбовців військової частини. При цьому військовослужбовці можуть бути позбавлені премії в повному обсязі або її розмір може зменшуватися виключно за той календарний місяць, у якому вони допустили порушення (проступок) або стало відомо про порушення (проступок). Рішення про виплату премії, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі оформлюється наказом командира військової частини на підставі поданих у встановленому порядку в кінці кожного місяця клопотань (рішень) безпосередніх командирів (начальників) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії підлеглим військовослужбовцям. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього. Забороняється позбавляти премії військовослужбовців або зменшувати її розмір протягом кількох місяців за одне допущене порушення.
Премія військовослужбовцям виплачується з того дня, з якого вони стали до виконання обов`язків за посадами (у тому числі до тимчасового виконання обов`язків за посадами, до яких вони допущені наказами відповідних командирів (начальників)). Особам офіцерського складу, курсантам з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби) що навчаються у військових навчальних закладах, премія виплачується з дня зарахування на навчання до дня його закінчення, а також за час перебування у відпустці, що надається після закінчення військового навчального закладу.
Премія не виплачується військовослужбовцям:
які звільняються з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням, відповідно до якого військовослужбовця притягнено до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем (з місяця, у якому надійшов витяг з наказу про звільнення);
у разі скоєння у військовій частині аварій, подій, пов`язаних із загибеллю людей з вини військовослужбовців під час виконання ними службових обов`язків, чи злочинів (командиру та іншим посадовим особам, які не вживали заходів для запобігання аваріям, подіям і злочинам).
Аналіз наведених норм вказує, що право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби належить командирам (начальникам) військових частин Національної гвардії України. Водночас у разі вчинення військовослужбовцем порушення (проступку), військовослужбовець, який допустив таке правопорушення (проступок), може бути за рішенням командира військової частини, оформленим відповідним наказом, позбавлений премії або ж її розмір може бути зменшений, проте виключно за той календарний місяць, у якому допущене відповідне порушення (проступок). Право військової частини зменшувати розмір премії або ж позбавляти військовослужбовця премії вже після її виплати та звільнення військовослужбовця зі служби Інструкцією № 200 не передбачене.
Зі змісту доданого позивачем до позовної заяви Перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 22 січня 2025 року у справі № 380/24408/24 слідує, що в період проходження військової служби з 01 лютого 2020 року по 31 січня 2022 року премія була виплачена позивачу відповідачем у розмірі 135% щомісяця. 
Після перерахунку грошового забезпечення позивача за період з 30 січня 2020 року по 31 січня 2022 року на виконання рішення суду від 22 січня 2025 року у справі № 380/24408/24 відповідач зменшив відсоткові розміри премії у період з 01 лютого 2020 року по 31 січня 2022 року до 60%.
Суд уважає таку поведінку відповідача протиправною, оскільки чинним законодавством, зокрема Інструкцією № 200 за жодних обставин не передбачено право військової частини зменшувати розміри виплаченої військовослужбовцю під час проходження військової служби премії вже після його звільнення з військової служби.
Не є такою обставиною відповідно й перерахунок грошового забезпечення на виконання судового рішення. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
У розглядуваних правовідносинах відповідач, зменшуючи відсоткові розміри премії позивача за період з 01 лютого 2020 року по 31 січня 2022 року вже після його звільнення з військової служби за відсутності повноважень на вчинення таких дій діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством, отже, така поведінка відповідача є протиправною.
Посилання відповідача на те, що зазначені позивачем відсоткові розміри премії не відповідають дійсним обставинам справи у зв`язку з тим, що позивач не надав жодного підтверджувального документа, а лише посилається у позові на відповідь військової частини, яка не долучена до матеріалів справи, суд оцінює критично, оскільки до позовної заяви позивач долучив належно засвідчену копію Перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 22 січня 2025 року у справі № 380/24408/24, яка підписана командиром військової частини НОМЕР_1 НГУ полковником ОСОБА_2 , начальником фінансової служби (головного бухгалтера) підполковником ОСОБА_3 , начальником юридичної служби підполковником юстиції ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавцем старшим лейтенантом ОСОБА_4 та скріплена печаткою військової частини НОМЕР_1 .
Зі змісту цього Перерахунку чітко видно відсоткові розміри премії, які були виплачені позивачу за період проходження ним військової служби у спірний період, а також відсоткові розміри премії, встановлені вже після перерахунку грошового забезпечення на виконання рішення суду від 22 січня 2025 року у справі № 380/24408/24.
Отже, вказаний Перерахунок є належним та допустимим доказом порушення прав позивача, чого відповідач під час розгляду справи не спростував.
Щодо посилань відповідача на те, що заявлений позивачем позов стосується виконання рішення суду від 22 січня 2025 року у справі № 380/24408/24 суд зазначає таке.
Предметом оскарження у справі № 380/24408/24, за результатами вирішення якої Львівським окружним адміністративним судом ухвалено рішення від 22 січня 2025 року, були дії відповідача щодо здійснення розрахунку та виплати позивачу грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення), інших виплат, які розраховуються з урахуванням посадового окладу за період з 30 січня 2020 року по 31 січня 2022 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року.
Натомість предметом оскарження у цій справі є дії відповідача щодо зменшення відсоткового розміру премії позивача під час перерахунку грошового забезпечення за період з 01 січня 2020 року по 31 січня 2022 року.
Отже, предмет, а тому й підстави позову у цій справі відрізняються від предмета та підстав позову у справі № 380/24408/24. 
З огляду на це суд уважає, що у межах спірних правовідносин позивач звернувся до суду з новим позовом (нові предмет та підстава позову), під час вирішення якого обов`язок суду полягатиме в оцінюванні вже нових обставин, які не охоплювалися предметом позову у справі № 380/24408/24.
Тому доводи відповідача у цій частині суд відхиляє.
Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку, що дії відповідача щодо зменшення позивачу відсоткового розміру премії під час перерахунку грошового забезпечення за період з 01 лютого 2020 року по 31 січня 2022 року належить визнати протиправними.
Водночас суд зауважує, що відповідач зменшив позивачу відсотковий розмір премії починаючи з 01 лютого 2020 року, що підтверджується Перерахунком грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 22 січня 2025 року у справі № 380/24408/24, а не з 01 січня 2020 року, як зазначено у позовній заяві, тож позовні вимоги за період з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року задоволенню не підлягають. 
Також суд звертає увагу, що позивач у позовній заяві (в окремих частинах її тексту) помилково визначає кінцевою датою зменшення відсоткового розміру його премії зі 135% до 60% 06 листопада 2020 року, адже такою кінцевою датою є саме 31 січня 2022 року, що встановлено судом вище. Однак така помилка не повинна перешкоджати належному захисту порушеного права позивача.
Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд ураховує принцип верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, а також принцип ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом, без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Тож з урахуванням наведеного, а також з метою ефективного захисту порушеного права позивача належить зобов`язати відповідача провести перерахунок складових грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 лютого 2020 року по 31 січня 2022 року - премії у належних відсоткових розмірах, установлених йому до проведення перерахунку на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року у справі № 380/24408/24, а саме 135% в розрахунковий період з 01 лютого 2020 року по 31 січня 2022 року, виплату здійснити з урахуванням виплачених сум.
Щодо нарахування та виплати перерахованих розмірів премії із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44 суд зазначає таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу. 
Згідно з пунктом 1 Порядку № 44 цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).
Відповідно до пунктів 2 - 5 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Зазначена в абзаці першому цього пункту грошова компенсація також виплачується іноземцям та особам без громадянства, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення. 
Аналіз наведених вище норм Порядку № 44 дає підстави дійти висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення. 
Суд зазначає, що нарахування та виплата сум премій за спірні періоди у належному розмірі мали бути здійснені відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на їх отримання.
Отже, з урахуванням наведеного правового регулювання та фактичних обставин справи, суд уважає, що нарахування та виплата перерахованих розмірів премії позивачу мають бути проведені відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44. 
Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За змістом частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.
Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, то такі доводи суд відхиляє з огляду на те, що про порушення свого права на отримання грошового забезпечення у належному розмірі після його перерахунку на виконання рішення суду від 22 січня 2025 року у справі № 380/24408/24 позивач дізнався лише отримавши від відповідача Перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 22 січня 2025 року у справі № 380/24408/24.
Враховуючи те, що лист, разом з яким цей Перерахунок був наданий позивачу, датований 11 березня 2025 року, а з цим позовом до суду позивач звернувся (здав на пошту для надіслання до суду) 11 квітня 2025 року, то ним не пропущений ні тримісячний строк, установлений статтею 233 Кодексу законів про працю України, ні місячний строк, передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України, на який посилається відповідач. 
Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23, спірний період з 01 лютого 2020 року по 31 січня 2022 року регулюється положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України у редакції до внесення змін Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яка визначає право особи на звернення до суду із позовом про стягнення належної їй заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження будь-яким строком. 
Тому доводи відповідача у цій частині суд відхиляє.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.
За змістом частин першої, третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», за подання цього позову до суду судовий збір не сплачував, а тому його розподіл на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.
Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл також не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,- 
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткових розмірів премії під час перерахунку грошового забезпечення за період з 01 лютого 2020 року по 31 січня 2022 року. 
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок складових грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 лютого 2020 року по 31 січня 2022 року - премії у належних відсоткових розмірах, установлених йому до проведення перерахунку на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року у справі № 380/24408/24, а саме 135% в розрахунковий період з 01 лютого 2020 року по 31 січня 2022 року, виплату здійснити з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.
В решті позовних вимог - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу. 
Повний текст рішення складено 05 січня 2026 року.

Суддя	Клименко Оксана Миколаївна