КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участю представника ОСОБА_1 - адвоката Довгаля С.В., ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Кравченка С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Довгаля С.В. на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2025 року, якою провадження у справі про притягнення

ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 

до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В С Т А Н О В И В :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09 серпня 2025 року серії ЕПР1 № 417559, водій ОСОБА_2 9 серпня 2025 року об 14:10 год. в місті Києві вул. 7-а Абрикосова водій, керуючи транспортним засобом «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_1 , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечний боковий інтервал, не рухався якомога ближче до правового краю проїзної частини, в результаті чого своєю лівою передньою стороною скоїв зіткнення з автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку, чим порушив пункти 2.3б, 11.4, 13.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), а тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП України.
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись з постановою суду представник ОСОБА_1 - адвокат Довгаль С.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2025 року скасувати з прийняттям нової постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. 

В обґрунтування апеляційних вимог вказав, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, не дотримано принципів всебічності, об`єктивності та повноти судового розгляду, а висновки суду суперечать обставинам справи. На думку представника Довгаля С.В. відсутні підстави для закриття провадження у справі. Інспектором поліції на місці ДТП було правильно та всебічно оцінено протиправність дій ОСОБА_2 та складено протокол про адміністративне правопорушення саме щодо нього. Представник вказує на докази, які містяться у матеріалах справи та які не були оцінені судом, зокрема, що стосується протоколу про адміністративне правопорушення, в судовому засіданні не було встановлено обставин, які б свідчили про порушення порядку складання чи змісту розглядуваного протоколу, отже він є належним і допустимим доказом у справі. 

Аналізуючи схему ДТП та здійснюючи підрахунки, представник Довгаль С.В. дійшов висновку, що відстань від зіткнення до зупинки автомобіля порушника суперечать поясненням ОСОБА_2 , що він рухався зі швидкістю 15 км/год, які він сам спростував в судовому засіданні та зазначив вже іншу швидкість - 20-30 км/год., що свідчить про неправдивість показів порушника, адже при такій швидкості вказана відстань була б набагато менша чи взагалі відсутня. До того ж, свідок ОСОБА_4 вказав, що швидкість автомобіля «Фольксваген» була приблизно 50-60 км/год, при обмеженні в 20 км/год. Поясненням ОСОБА_2 щодо його швидкості суперечать характер та розмір пошкоджень обох автомобілів, які є досить істотними та не відповідають вказаній порушником швидкості. Швидкість автомобіля «Мерседес» не могла бути значною, адже він тільки виїхав на свою смугу та ще не міг встигнути розігнатися.

За підрахунками представника Довгаля С.В. , для автомобіля «Мерседес» залишалось ще в запасі 5 см його смуги дороги, тому твердження захисника, що саме водій «Мерседеса» виїхав при маневрі на зустрічну смугу - не відповідає дійсності та суперечить схемі ДТП. Характер ушкоджень свідчить про те, що автомобіль «Фольксваген» щонайменше на 25 см виїхав на зустрічну смугу, адже удар прийшовся в повітрозабірник автомобіля «Мерседес», який розташований та має пошкодження на відстані 20 см від краю бамперу автомобіля. 

Додатково представник Довгаль С.В. подав до суду фото з місця ДТП, на яких видно, що «Мерседес» здійснюючи поворот, тримався максимально близько до правого боку проїзної частини і не виїжджав на зустрічну смугу. Знімки показують, що простору для роз`їзду було достатньо і «Фольксваген» міг би безперешкодно проїхати, адже на фото видно з яким запасом проїжджає «Порш Каєн», який на 13 см ширший за «Фольксваген».

У письмових поясненнях, наданих до суду першої інстанції, ОСОБА_1 , окрім викладеного вище вказав, що закінчуючи поворот праворуч, водій побачив, що автомобіль «Фольксваген кадді» не додержується своєї смуги руху, тобто рухається посередині дороги, зі швидкістю приблизно 50-60 км/год, з порушенням максимальної швидкості руху, яка на тій ділянці дороги складає 20 км/год. На той момент ОСОБА_1 вже завершив свій маневр повороту, тобто повністю виїхав з перехрестя, зайняв крайню праву смугу дороги, на яку повернув, та побачив автомобіль «Фольксваген кадді», який їхав посередині дороги він зупинився в межах своєї смуги, та подав йому звуковий сигнал, для того щоб запобігти зіткненню. ОСОБА_1 зазначив, що водій ОСОБА_2 взагалі дивився не на дорогу, а у свій телефон. Після зіткнення ОСОБА_2 зазначив, що був неуважний, відволікся на телефон, адже працює в таксі.

Представник Довгаль С.В. не погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що водій «Мерседеса» мав надавати перевагу в русі іншим транспортним засобам, оскільки ПДР не містять такої вимоги, а траєкторії руху автомобілів не перетинались за умови дотримання автомобілем «Фольксваген» бокового інтервалу. 

На підставі викладеного представник Довгаль С.В. вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складено правомірно та об`єктивно, а вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП та порушенні ст. 124 КУпАП підтверджується наявними справі належними і допустимими доказами підстав для закриття провадження у справі немає.

Крім того, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокат Мещанінов А.М. у відповідь на апеляційну скаргу подав свої письмові пояснення, у яких просить постанову Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2025 року залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог захисник вказує, що доводи апеляційної скарги є безпідставними. У постанові суду першої інстанції зазначено, що, як вбачається із долученої до протоколу схеми ДТП, «Мерседес» виїжджав із другорядної дороги на головну. Із долучених фотографій з місця ДТП, видно, що він не завершив поворот і стояв під кутом до головної дороги, тобто ще не зайняв свою смугу та не завершив маневр, тому зустрічного руху, про який йдеться в протоколі, фактично не було. Оглядовість для водія транспортного засобу «Мерседес» на виїзді була обмежена парканом, тому водій мав надати перевагу транспорту, який рухався по головній дорозі.

Отже суд першої інстанції за наявними матеріалами та доказами в справі дійшов обґрунтованого висновку про те, що подія правопорушення не підтверджена належними доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП. Протокол про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ознаками ст.124 КУпАП не відповідає дійсності. Під час розгляду справи були досліджені належні та допустимі докази, які спростовуюсь доводи поліцейських про те, що водій автомобіля «Мерседес» рухався у зустрічному напрямку. У матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_2 , який стверджує, що рухався головною дорогою та мав перевагу, а водій автомобіля «Мерседес», виїжджаючи з другорядної, повинен був надати йому дорогу відповідно до п. 16.11 ПДР. Сам водій транспортного засобу «Мерседес» у своїх поясненнях підтвердив, що виїжджав з другорядної дороги. 

Доводи працівників поліції про те, що водій ОСОБА_2 мав рухатися ближче до правого краю, не можуть бути підставою для покладення на нього відповідальності, оскільки навіть у разі більш правого розташування його автомобіля, маневр водія ОСОБА_1 все одно створював загрозу зіткнення. 

Звертає увагу, що апелянт посилається на схему ДТП, складену поліцейськими під час оформлення ДТП, як на доказ вини ОСОБА_2 , однак не зазначає, що в суді були досліджені відеозапис з місця ДТП, долучені його захисником та досліджені в суді першої інстанції. З цих відео видно, що фактична ширина дороги становить 5,54 м, а не 5,70 м, як зазначено в схемі місця ДТП. Вимірювання показують, що «Мерседес» знаходився так, що його ліве колесо розташоване ближче до середини дороги, а фактична її середина - 2,77 м, що означає перебування автомобіля на зустрічній смузі. При цьому, відсутність розмітки не скасовує поділу дороги на смуги та не змінює поняття виїзду на зустрічний напрямок.

Також зазначає, що апелянт не надав жодних нових доказів, які б спростовували встановлене судом першої інстанції ї доводи зводяться до суб`єктивного переоцінювання обставин. Суд першої інстанції повно й всебічно дослідив матеріали справи та дійшов правильного висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, що повністю відповідає вимогам ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, думку представника ОСОБА_1 - адвоката Довгаля С.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Мещанінова А.М., які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, а також їх пояснення та відповіді на запитання суду, передослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 13.1 ПДР України встановлено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до вимог пункту 2.3. «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно із пунктом 11.4 ПДР України на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений у постанові суду першої інстанції висновок про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги щодо перевищення швидкості автомобіля «Фольцваген» під керуванням ОСОБА_2 суд вважає необґрунтованими, оскільки об`єктивних даних дійсної швидкості руху транспортних засобів матеріали справи не містить.

Разом з тим, під час судового розгляду судом апеляційної інстанції було частково передосліджено матеріали справи, відповідно до яких встановлено, що характер слідоутворення зображений на долучених фото (а.с. 33-34) співпадає з поясненнями ОСОБА_2 , а також зафіксоване на фото (а.с.30-31) місце розташування автомобіля «Фольксваген» спростовує версію представника ОСОБА_1 - адвоката Довгаля С.В., що водій ОСОБА_2 , рухався посередині дороги.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами викладеними у постанові судді Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2025 року про те, що за наявними у справі доказами не можливо однозначно та беззаперечно переконатись у тому, що ДТП відбулось саме через порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України.

Апеляційний суд звертає увагу також на те, що з метою можливості притягнення водія до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд має встановити прямий причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями водія та ДТП.

Згідно п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

За таких умов, рухаючись по головній дорозі та маючи перевагу в русі, водій ОСОБА_2 був в праві розраховувати, що інші учасники руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, виконають вимоги ПДР України щодо пріоритетності руху авто.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд не вбачає наявності прямого причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_2 та фактом ДТП, що в свою чергу обумовлює відсутність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відтак, висновок суду першої інстанції про недоведеність вини водія автомобіля «Фольцваген» НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 щодо порушення ним пунктів 2.3(б), 11.4, 13.1 ПДР України є обґрунтованим.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що юридична конструкція норми права передбачена п. 1. ч. 1. ст. 247 КУпАП, законодавцем викладена таким чином, що в п.1 передбачено дві різних правові підстави закриття справи про адміністративне правопорушення, а саме: за відсутності події та за відсутністю складу, які є відмінними одне від одного.
Таким чином, суд першої інстанції зайвим вказав підстави закриття провадження одночасно за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим слово «подія», як з резолютивної так і з мотивувальної частини підлягає виключенню, чим не погіршується становище ОСОБА_2 .

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Довгаля С.В. не може бути задоволена, оскільки вона не містить у собі достатніх підстав для висновку про те, що постанова Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2025 року, є незаконною та необґрунтованою, а тому, за наслідками її розгляду, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_2 змінити, виключивши з резолютивної та мотивувальної частини постанови слово «події», а в решті залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -
ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Довгаля С.В. - залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2025 року, якою провадження у справі про притягнення  ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення - змінити, виключивши з резолютивної та мотивувальної частини постанови слово «події».

В іншій частині постанову Дарницького районного суду міста Києва від 24 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя
Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 753/17395/25
Апеляційне провадження № 33/824/5666/2025
Категорія: ст. 124 КУпАП
Суддя у першій інстанції - Шаповалова К.В.
Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.