Справа № 456/5760/25
Провадження № 2-а/456/10/2026

РІШЕННЯ
іменем України

13 січня 2026 року місто Стрий 

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Яніва Н. М. ,
з участю секретаря судового засіданя Сунак Н.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий адміністративну справу за адміністративною позовною заявою  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з адміністративною позовною заявою, у котрій просить ухвалити рішення, яким визнати дії інспектора Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області протиправними та скасувати постанову серії ЕНА №5900512 від 09.10.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч.1 ст.121 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 09.10.2025 внаслідок розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцією винесено постанову серії ЕНА №5900512 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідно до вказаної постанови останній керував автомобілем з пошкодженим лобовим склом в зоні дії склоочисника, а саме з таким, що має тріщину більше 15 см, що заборонено згідно ДСТУ 3649:2019 п. 6.8.5, чим порушив пункт 31.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. Однак, позивач зазначає, що якого розміру тріщини та в якій саме зоні, це виключно припущення поліцейського, оскільки на місці нічого не замірювалося, не встановлювалося та не фіксувалося. Вважає, що поліцейський не має, а ні правових підстав, а ні технічних можливостей для таких оцінок і висновків, які відображено у постанові, що оскаржується. Також звертає увагу на те, що у правилах дорожнього руху є вичерпний перелік несправностей, з якими заборонена експлуатація автомобіля, але тріщина на лобовому склі не входить до цього переліку. Щодо посилання у постанові на ДСТУ 3649:2019 повідомляє, що у вільному доступі цей документ відсутній, ознайомитися із ним немає жодної можливості. На місці поліцейський також не звертався ні до яких документів і позивача з ними не знайомив. З урахуванням відсутності належного опису порушення у постанові та не правильного застосування норм матеріального права, будь-які подальші інтерпретації є неприпустимими. Враховуючи вищенаведене, позивач просить позовні вимоги задовольнити, а оскаржувану постанову серії ЕНА № 5900512 від 09.10.2025 року скасувати.
Представник відповідача Головного управління національної поліції у Львівській області у запропонований судом строк та порядок скерував на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому повністю заперечував позовні вимоги. Зокрема зазначив, позивач правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУПАП, оскільки відповідальність за вказане настає за керування водієм транспортним засобом, що мас несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. Представник відповідача зазначає, інспектором ВРПП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5900512 від 09.10.2025 відносно громадянина ОСОБА_1 було дотримані усі вимоги законодавства та затверджених ДСТУ. У зв`язку з наведеним, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
У свою чергу, позивач ОСОБА_1 , реалізуючи своє права, подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення створюється за умови керування транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється. Такі технічні несправності обов`язково повинні бути віднесені законом до таких, з якими експлуатація транспортного засобу забороняється, а саме порушення Правил дорожнього руху, а не стандартів ДСТУ. Зі змісту підпункту 31.4.7 ПДР вбачається, що тріщина на склі відсутня у переліку вимог, які забороняють експлуатацію транспортного засобу. У зв`язку з наведеним, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 – позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.
Процесуальні рішення, постановлені по справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.10.2025 року головуючим суддею щодо розгляду вищевказаної позовної заяви визначено суддю Янів Н.М.
Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Яніва Н.М. від 22.10.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено судове засідання на 13.11.2025 року, о 10:30 год., в приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області (м. Стрий, вул. Шевченка, 89 Львівської області).
Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання 13.11.2025 року, постановленою без оформлення окремого документа, досліджено матеріали справи та у судовому засіданні оголошено перерву.
Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання 17.12.2025 року, постановленою без оформлення окремого документа, у судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку з неявкою позивача у судове засідання.
Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку, у тому числі клопотання представника відповідача про розгляд справи у його відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розгляд справи по суті відбувся 13.01.2026 року.
Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно статті 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Згідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 1 ст. 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).
Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
В силу ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. 
Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Згідно зі статтею 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, що 09.10.2025 року близько 15:40 год. інспектором Стрйиського РУП ГУНП у Львівській області, була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки серії ЕНА № 5900512, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, за порушення п.31.4 ПДР – керування автомобілем з пошкодженим лобовим склом в зоні дії склоочисника, а саме з таким, що має тріщину більше 15 см..
На підтвердження даного факту, позивачем до матеріалів позовної заяви долучено копію оскаржуваної постанови серії ЕНА № 5900512.
Згідно з постановою як нормативну підставу притягнення особи до відповідальності зазначено ДСТУ 3649:2019.
З долучених до матеріалів справи документів, а також пояснень позивача у судовому засіданні судом встановлено, що на лобовому склі транспортного засобу, яким керував позивач у день складення оскаржуваної постанови справді є тріщина.
Втім, суд бере до уваги, що як вбачається з долученого відеозапису з місця події, під час фіксації виявленого дефекту лобового скла жодних замірів розміру тріщини уповноваженими особами не проводилося. На відео відсутні будь-які дії, спрямовані навстановлення довжини, ширини чи точного місця розташування тріщини відносно зони роботи склоочисників, а також не зафіксовано використання будь-яких вимірювальних приладів або інших засобів контролю.
Відтак, незважаючи на невизнання  ОСОБА_1 своєї вини, поліцейським не наведено жодних доказів на підтвердження вчинення правопорушення. 
Отже, оскаржувана постанова ґрунтуються виключно на припущеннях працівників поліції та даних з постанови про накладення адміністративного стягнення, дійсність яких заперечується позивачем. Інших доказів, які б, відповідно до ст. 251 КУпАП, свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи, не здобуто.
Висновок суду за результатами розгляду справи. 
Так, в вину ОСОБА_1 ставиться порушення п. 31.4 ПДР. У постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено наявність тріщини на вітровому склі транспортного засобу. При цьому, посадовою особою поліції в оскаржуваній постанові не було вказано розмірів тріщин на вітровому склі автомобіля, під керуванням позивача, а тільки зазначено що така нібито більша 15 см. Будь-яких доказів, щодо встановлення дійсного розміру тріщин матеріали справи не містять, що позбавляє суд можливості встановити наявність його вини.
Відповідно до п. 31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Перелік технічних несправностей і невідповідностей вимогам, за яких згідно із законодавством забороняється експлуатація транспортних засобів, визначений у п. 31.4 Правил дорожнього руху.
З п. 31.4 ПДР слідує, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, а саме, зокрема, підпункт 31.4.7 в) ПДР містить заборону на використання транспортного засобу, якщо на скло встановлено додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.
Посилання на такі технічні несправності як наявність тріщини на вітровому склі в зазначеному пункті Правил дорожнього руху відсутні.
Поряд з цим, Розділом 6 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» встановлені вимоги щодо безпечності технічного стану колісного транспортного засобу.
Відповідно до п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 на вітровому склі колісного транспортного засобу не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.
Однак, у розумінні Правил дорожнього руху та ДСТУ 3649:2010 тріщина на склі не віднесена до технічної несправності автомобіля, з якою експлуатація автомобіля забороняється.  Наявність вказаного дефекту скла свідчить про його пошкодження, а не про технічну несправність автомобіля.
Таким чином, наявність тріщини на лобовому склі в зоні роботи склоочисників КТЗ, яким керував позивач, не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 121 КУпАП, виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за цією нормою КУпАП.
Крім того,з долученого до матеріалів справи відеозапису з місця події вбачається, що під час фіксації виявленого дефекту вітрового скла жодних замірів розміру тріщини уповноваженими особами не проводилося. На відео відсутні будь-які дії, спрямовані на встановлення довжини, ширини чи точного місця розташування тріщини відносно зони роботи склоочисників, а також не зафіксовано використання будь-яких вимірювальних приладів або інших засобів контролю.
За таких обставин твердження посадової особи про наявність технічної несправності ґрунтується виключно на суб`єктивному візуальному сприйнятті та не підтверджується жодними об`єктивними даними. Відсутність замірів унеможливлює достовірне встановлення того, чи відповідає виявлена тріщина критеріям, визначеним пунктом 6.8.5 ДСТУ 3649:2010, зокрема щодо її розташування в зоні роботи склоочисників та потенційного впливу на оглядовість водія.
Крім того, суд звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові як нормативну підставу притягнення особи до відповідальності зазначено ДСТУ 3649:2019. Разом з тим, відповідний державний стандарт з такою редакцією та роком затвердження відсутній, а отже, посилання на нього є помилковим та юридично некоректним.
Таким чином, суб`єкт владних повноважень, ухвалюючи оскаржувану постанову, фактично послався на нормативно-правовий акт, який не існує, що свідчить про неправильне застосування норм права та порушення принципу законності. За таких обставин суд позбавлений можливості встановити, якими саме чинними нормами регламентовано інкриміноване порушення та чи відповідають викладені в постанові висновки вимогам чинного законодавства.
Крім того, посилання на неіснуючий нормативний документ унеможливлює належну правову оцінку дій особи, притягнутої до відповідальності, та порушує її право на захист, оскільки особа не могла об`єктивно усвідомлювати, вимоги якого саме нормативного акта їй інкримінуються як порушені.
У сукупності наведене дає підстави для висновку, що оскаржувана постанова прийнята з істотним порушенням вимог законодавства, без належного нормативного обґрунтування.
Відповідно до позиції, яка викладена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.06.2019р. в справі № 560/751/17, Верховний Суд вважає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП. Обов`язок ж доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача у даній справі відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень. 
Відтак, відповідно до постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи те, що відповідачем не надано суду жодних доказів, котрі б доводили наявність у діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а відтак у судовому засіданні жодним чином не доведена вина позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області слід задовольнити, а спірну постанову скасувати, звільнивши  ОСОБА_1  від адміністративної відповідальності, а провадження по справі закрити. 
Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 20, 47, 77, 90, 210-211,229, 241-246, 286 КАС України, ст.293 КУпАП України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
 
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 5900512 від 09.10.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАПта провадження по справі закрити.
 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

 
Суддя Назар ЯНІВ