ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року	Львів	Справа № 460/15904/24 пров. № А/857/44366/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-сервіс" на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року у справі № 460/15904/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-сервіс" до Державної екологічної інспекції Поліського округу про визнання дії та бездіяльності протиправними, 
місце ухвалення судового рішення 	м.Рівне	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження 	
суддя у І інстанції	Дорошенко Н.О.	
дата складання повного тексту рішення	03.10.2025	
ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Товариство з обмеженою відповідальністю «АЗС-Сервіс» (далі - ТОВ «АЗС-Сервіс», позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної екологічної інспекції Поліського округу (далі – відповідач), у якому просить визнати протиправним та скасувати постанову про накладення штрафу від 23.12.2024 №003.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року у справі № 460/15904/24 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС-Сервіс» до Державної екологічної інспекції Поліського округу про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 23.12.2024 №003 відмовлено повністю.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що відповідно до п. 5 Технічного регламенту в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 №153, позивач зазначає, що декларація про відповідність не є обов`язковим дозвільним документом при ввезенні та подальшій реалізації палив на митній території України; достатнім є наявність документа, що підтверджує відповідність нафтопродуктів вимогам Технічного регламенту, виданого іноземним суб`єктом господарювання або органом з оцінки відповідності мовою оригіналу. Під час перевірки позивачем були надані документи від постачальників, видаткова накладна №3549 та ТТН №000023871 від 18.11.2024, а також документи, що підтверджують якість палива, а саме свідоцтво якості №14560/ВР21/2024 від 22.10.2024 та сертифікат походження №S203929623 від 21.10.2024. Вказані документи підтверджують відповідність нафтопродуктів стандартам EN 228 (автомобільні бензини) і EN 590 (дизельне паливо), що у свою чергу, дозволяє введення в обіг і обіг такого палива на території України.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Про розгляд апеляційної скарги відповідач та позивач повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що надане позивачем Swiadectwo Jakosci nr 14560/BP21/2024 Data wydruku: 2024-10-22 (а.с. 103) стосується товару "Olej napedowy" (тобто дизпаливо), без будь-якої конкретизації марки, класу дизельного палива, не містить жодної інформації про підприємство-виробника, дату виготовлення палива, партію товару.
Отже Swiadectwo Jakosci nr 14560/BP21/2024 не відповідає вимогам пункту 9 Технічного регламенту №927 та не дає можливості застосувати його для підтвердження якості конкретної партії палива.
За встановлених обставин суд дійшов висновку, що такий сертифікат якості неможливо врахувати належним документом, який в розумінні закону підтверджує якість дизельного палива, що перебувало в реалізації у позивача (ULSD 10ppm) та на який надано сертифікат походження № S203929623 від 21.10.2024 (ULSD 10ppm EN 590), видаткову накладну № 3549 від 18.11.224 та ТТН № 000023874 від 18.11.2024.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «АЗС-Сервіс» зареєстроване як юридична особа 04.03.1998 та здійснює господарську діяльність за основним видом господарської діяльності (КВЕД): 47.30 Роздрібна торгівля пальним (основний).
У період з 26.11.2024 по 06.12.2024 (з урахуванням періоду призупинення з 27.11.2024 по 02.12.2024) на підставі наказу від 25.11.2024 №841-ОД (а.с. 77-78) та направлення від 26.11.2024 №12-РН (а.с. 76) уповноваженими особами Державної екологічної інспекції Поліського округу проведено позапланову перевірку ТОВ «АЗС-Сервіс» (код ЄДРПОУ 25319659) з питань характеристик продукції, за наслідками якої складено акт перевірки характеристик продукції від 26.11.2024 №12-7/24 (а.с. 64-68, далі - акт перевірки).
В акті перевірки зазначено, що під час перевірки за місцем розповсюдження продукції на АЗС за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Стельмаха Володимира, 32Б, встановлено, що паливо дизельне ULSD 10 ppm EN 590 (ДП-Л-Євро 5-ВО), яке розповсюджується за наявності документа про якість, Swiadectwo Jakosci nr 14560/BP21/2024 Data wydruku: 2024-10-22, що не відповідає вимогам Технічного регламенту: кожна партія палива, що вводиться в обіг або перебуває в обігу, повинна мати документи про якість (паспорт якості) палива з даними, що передбачені п. 9 Технічного регламенту;
Перед введенням в обіг та під час надання палива на ринку на документ про якість (паспорт якості) виробником повинен бути нанесений знак відповідності Технічному регламенту, який підтверджує відповідність палива вимогам цього Технічного регламенту, так щоб забезпечувати його видимість, розбірливість, та незмивність.
Декларація про відповідність – відсутня.
Вищевказане свідчить порушення п. 8, 9, 17, 19, 20, 21 Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженого постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 №927.
Крім цього, перевіркою встановлено невідповідність позначення палива на паливо-розподільчому обладнанні та розрахункових документах, а саме: Диз.паливо, ДП З-К5 сорт F (-21*С), вміст сірки до 10ppm, що не відповідає вимогам Технічного регламенту: під час роздрібного постачання (реалізації) палива позначення палив повинне бути розміщено у місцях, доступних для споживача (на паливо-розподільчому обладнанні), а також відображено в розрахункових документах та відповідати вимогам щодо позначення дизельного палива, що передбачені п. 7 Додаток 1 Технічного регламенту. 
У зв`язку з вищевказаними порушеннями 27.11.2024 відповідачем було прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №6-7/24-1 та № 6-7/24-2 з терміном для виконання (усунення недоліків) до 09.12.2024, відповідно до яких суб`єкт господарювання має вжити заходів щодо приведення документів у відповідність до встановлених вимог у спосіб, що не суперечить чинному законодавству (а.с. 121-123, 124-126).
27.11.2024 відповідачем прийнято рішення про відбір зразків продукції № 4 (а.с. 119-120) – дизельного палива ULSD 10 ppm EN 590 (ДП-Л-Євро 5-ВО), яке розповсюджується за наявності документа про якість, Swiadectwo Jakosci nr 14560/BP21/2024 Data wydruku: 2024-10-22.
28.11.2024 складено акт відбору зразків продукції №004(3) (а.с. 116-118).
Згідно з висновками протоколу випробувань №1744/24 від 02.12.2024 за перевіреними показниками зразок палива дизельного ДП-Л-Євро5-В0 (паливо дизельне ULSD 10 ppm EN 590) відповідає вимогам Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженого постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 №927 (а.с. 113-114). 
06.12.2024 позивач подав письмове пояснення № 123 та документальне підтвердження, в яких наголосив, що відповідно до чинного законодавства відсутня необхідність декларації про відповідність, а також наголосив на тому, що не допустив порушень, вказаних у рішенні про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 27.11.2024 № 6-7/24-1. Щодо встановленої невідповідності позначення палива на ПРК АЗС № 1 та в розрахункових документах, позивач повідомив, що такі невідповідності усунені шляхом внесення змін в розрахункові документі та нанесенням відповідного маркування на ПРК (а.с. 98-105). 
09.12.2024 відповідачем прийнято рішення про скасування рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 6-7/24-2 від 27.11.2024 (а.с. 106-107).
11.12.2024 відповідачем складено протокол №003 про виявлене(ні) порушення вимог Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", що полягає(ють) у такому: порушення вимог п. 3 ч. 4 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», а саме: невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів (стосовно рішення від 27.11.2024 № 6-7/24-1) щодо усунення формальної невідповідності, визначених частиною третьою статті 29 цього Закону (а.с. 97). 
13.12.2024 позивач подав відповідачу заперечення від 12.12.2024 №125 на протокол від 11.12.2024 №003, в яких зазначив, що жодних порушень, вказаних у протоколі, ТОВ «АЗС-Сервіс» не допустило. Паливо, яке реалізується на АЗС № 1 ТОВ «АЗС-Сервіс», та наявні документи повністю відповідають всім вимогам Технічного регламенту, що дозволяє реалізовувати кінцевим споживачам на території України (а.с. 93-94). 
Відповідачем на адресу позивача надіслано повідомлення від 17.12.2024 №6526/7 про розгляд справи про порушення законодавства про державний ринковий нагляд 23.12.2024 об 11:00 год (а.с. 91). 
23.12.2024 за результатами розгляду справи про порушення законодавства про державний ринковий нагляд відповідачем винесено постанову за №003 про накладення штрафу, якою до ТОВ «АЗС-Сервіс» за порушення п. 3 ч. 4 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» застосовано штраф в сумі 34000,00 грн (а.с. 89).
Вважаючи постанову про накладення штрафу протиправною, ТОВ «АЗС-Сервіс» звернулося до суду з цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції визначено Законом України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" від 02.12.2010 №2735-VІ (далі - Закон №2735-VІ).
Статтею 1 Закону №2735-VІ визначено, що державний ринковий нагляд (далі - ринковий нагляд) - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.
При цьому орган державного ринкового нагляду - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного ринкового нагляду у межах сфери своєї відповідальності, державний колегіальний орган, що визначається відповідно до цього Закону (далі - орган ринкового нагляду).
Частиною першою статті 10 Закону №2735-VI повноваження з ринкового нагляду покладені на органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності.
Відповідно до частини першої статті 22 Закону №2735-VІ органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.
Частиною сьомою статті 23 Закону №2735-VI визначено перелік документів, які підлягають перевірці, якими є: 1) декларація про відповідність; 2) супровідна документація, що додається до відповідної продукції (включаючи інструкцію щодо користування продукцією); 3) загальний опис продукції, а також повний склад технічної документації на відповідну продукцію, передбачений технічним регламентом; 4) документи щодо системи якості чи системи управління якістю; 5) висновки експертиз та протоколи випробувань зразків відповідної продукції, відібраних (узятих) у межах здійснення ринкового нагляду і контролю продукції; 6) документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (товарно-супровідна документація або договори). Орган ринкового нагляду має право вимагати надання таких документів лише в обсязі, що необхідний для встановлення ланцюга постачання продукції; 7) документи і матеріали щодо стану виконання суб`єктом господарювання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, у тому числі в межах моніторингу дій суб`єктів господарювання, що вживаються ними для вилучення відповідної продукції з обігу та/або її відкликання; 8) повідомлення та інша інформація, надана суб`єктами господарювання, митними органами, органами з оцінки відповідності згідно з положеннями цього Закону та Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції".
Отже, органи ринкового нагляду мають право випробовувати та перевіряти у розповсюджувачів цієї продукції документи, визначені частиною сьомою статті 23 Закону №2735-VI.
Постановою Кабінету Міністрів України №1069 від 28.12.2016 затверджено Перелік видів продукції, щодо яких органи державного ринкового нагляду здійснюють державний ринковий нагляд, зокрема Держекоінспекція відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №927 від 01.01.2013 "Про затвердження Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив" (далі - Технічний регламент №927) здійснює державний ринковий нагляд за автомобільними бензинами, дизельним, судновим та котельним паливом.
Пунктом 5 Технічного регламенту №927 дозволено виготовлення, введення в обіг і обіг палив, які відповідають вимогам цього Технічного регламенту (абз. 1).
Пунктом 7 Технічного регламенту №927 визначено, що під час роздрібного постачання (реалізації) палива позначення палив повинне бути розміщено у місцях, доступних для споживача (на паливо-розподільчому обладнанні), а також відображено в розрахункових документах. На вимогу споживача (покупця) продавець повинен надати копію документа про якість (паспорт якості) палива та копію декларації про відповідність.
Згідно з додатком 1 до Технічного регламенту №927 позначення автомобільних бензинів включає назву і марку бензину та містить такі групи знаків, розташовані у визначеній послідовності через дефіс: перша група - літера А, позначення бензину для автомобільних двигунів з примусовим/іскровим запалюванням; друга група - цифрове позначення октанового числа автомобільного бензину (80, 92, 95, 98) за дослідним методом; третя група - символи екологічного класу: Євро3, Євро4, Євро5; четверта група - символ визначення вмісту біоетанолу : Е5, Е7, Е10 (приклад позначення автомобільного бензину з октановим числом 95 екологічного класу Євро4 з вмістом біоетанолу до 7 відсотків : бензин автомобільний А-95-Євро4-Е7). Позначення дизельного палива включає такі групи знаків, розташовані у визначеній послідовності через дефіс : перша група - літери ДП, позначення дизельного палива для автомобільних дизельних двигунів; друга група - літерне позначення кліматичного періоду : Л (літнє), З (зимове), Арк (арктичне); третя група - символи екологічного класу : Євро3, Євро4, Євро5; четверта група - символ визначення вмісту метилових/етилових естерів жирних кислот : В0 (за їх відсутності), В5, В7 (приклад позначення дизельного палива зимового екологічного класу Євро4 з вмістом метилових/етилових естерів жирних кислот до 7 відсотків: паливо дизельне ДП-З-Євро4-В7).
Пунктом 8 Технічного регламенту №927 передбачено, що кожна партія палива, яка вводиться в обіг або перебуває в обігу, повинна мати документ про якість (паспорт якості) палива. Документ про якість (паспорт якості) палива - документ, що містить дані для ідентифікації та фактичні значення показників якості нафтопродуктів, отримані в результаті лабораторних випробувань, а також інформацію про їх відповідність вимогам нормативних документів (пункт 3 Технічного регламенту №927).
Згідно з пунктом 9 Технічного регламенту №927 документ про якість (паспорт якості) палива повинен містити: дату видачі і номер документа; назву, марку палива; товарний знак підприємства-виробника, його назву та адресу; назву та адресу постачальника (за наявності); дату виготовлення палива; дату відбирання проби та дату проведення випробування; нормативні значення та фактичні результати випробувань, які підтверджують відповідність марки палива вимогам цього Технічного регламенту; відомості щодо декларації про відповідність; посилання на нормативні документи на методи випробування згідно з нормативним документом на паливо; номер партії (резервуара); дані про вид та кількість добавок (присадок); підпис начальника відділу технічного контролювання або керівника лабораторії, яка виконує функції відділу, або уповноваженої особи, завірений печаткою.
Відповідно до п. 17 Технічного регламенту №927 для проведення оцінки відповідності виробник або уповноважений представник застосовує процедуру оцінки відповідності згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 р. № 95 “Про затвердження модулів оцінки відповідності, які використовуються для розроблення процедур оцінки відповідності, та правил використання модулів оцінки відповідності” для: палив, що виробляють або імпортують партіями, - за модулем F1; палив, що виробляють дослідними партіями, - за модулем F1; палив, що виробляють серійно, - за модулем A1.
Пунктом 19 Технічного регламенту №927 передбачено, що за результатами проведення оцінки відповідності виробник або уповноважений представник складає декларацію про відповідність за формою згідно з додатком 6 до цього Технічного регламенту.
Пунктом 20 Технічного регламенту №927 обумовлено, що перед введенням в обіг палив на документ про якість (паспорт якості) палива виробником повинен бути нанесений національний знак відповідності, який підтверджує відповідність палива вимогам цього Технічного регламенту, так, щоб забезпечувалася його видимість, розбірливість та незмивність. Зображення національного знака відповідності повинно відповідати його опису, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1599 від 29.11.2001.
Згідно з п. 21 Технічного регламенту №927 виробник або уповноважений представник зберігає технічну документацію та декларацію про відповідність протягом 10 років після виготовлення останньої партії палива і надає їх для перевірки відповідним органам державного ринкового нагляду в установлених законодавством випадках.
У разі коли виробник не є резидентом України та не має уповноваженого представника в Україні, такі зобов`язання покладаються на особу, яка ввела паливо в обіг на ринку України.
Частиною першою статті 29 Закону №2735-VI передбачено, що у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.
Відповідно до частини третьої статті 29 Закону №2735-VI орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність, а саме: знак відповідності технічним регламентам було нанесено з порушенням вимог, визначених у відповідному технічному регламенті; не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом; не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність (її копія чи спрощена декларація про відповідність) не супроводжує продукцію, якщо це передбачено відповідним технічним регламентом; декларацію про відповідність було складено з порушенням вимог; органу ринкового нагляду не надано доступу до технічної документації або вона є неповною; вчинено інші порушення встановлених вимог, визначені у відповідному технічному регламенті як формальна невідповідність.
Перелік порушень встановлених вимог, які вважаються формальною невідповідністю, уточнюється у відповідних технічних регламентах.
Згідно з частиною першою статті 30 Закону №2735-VI обмеження надання продукції на ринку здійснюються шляхом: 1) приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами (згідно з частинами першою і четвертою статті 29 цього Закону); 2) усунення формальної невідповідності (згідно з частиною третьою статті 29 цього Закону); 3) тимчасової заборони надання продукції на ринку.
Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі №667 від 19.04.2019 затверджена форма 8 "Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів".
Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів повинне містити, зокрема зміст обмежувального (корегувального) заходу та пов`язані з ним дії, що має виконати суб`єкт господарювання. Можливість усунення порушень прямо залежить від чіткого визначення суб`єктом владних повноважень конкретного заходу (варіанту поведінки), яких слід вжити позивачу для усунення порушень. Відповідно орган перевірки несе імперативний обов`язок визначити конкретний спосіб усунення порушення. Зазначення конкретних дій у рішенні, які має вчинити суб`єкт господарювання слугує не лише досягненню основних завдань державної політики у сфері забезпечення безпечності нехарчової продукції, а й однакового розуміння норм законодавства з метою його дотримання як суб`єктом господарювання, так і органом ринкового нагляду.
Статтею 33 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» визначено порядок прийняття рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, а саме, що обмежувальні (корегувальні) заходи запроваджуються відповідними рішеннями органів ринкового нагляду.
Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів можуть бути прийняті за результатами проведених органами ринкового нагляду перевірок характеристик продукції у тому числі перевірок, що проводяться на підставі повідомлень митних органів про призупинення митного оформлення продукції.
Згідно статті 36 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» рішення, приписи, дії чи бездіяльність органів ринкового нагляду або їх посадових осіб можуть бути оскаржені до суду відповідно до чинного законодавства України.
З матеріалів справи убачається, що 27.11.2024 відповідачем винесено рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №6-7/24-1, яким зобов`язано ТОВ «АЗС-СЕРВІС» для усунення формальної невідповідності вжити заходів щодо приведення документів у відповідність до встановлених вимог у спосіб, що не суперечить законодавству, в термін до 09.12.2024. 
Рішення відповідача про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №6-7/24-1 по відношенню до позивача є чинним та не скасовано в установленому порядку, а відтак підлягало до виконання позивачем. 
Натомість відповідач обумовлених вимог рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №6-7/24-1 від 27.11.2024 органу контролю не виконав.
З оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 23.12.2024 №003 убачається, що підставою для притягнення позивача до відповідальності шляхом накладення штрафу є порушення вимог п.3 ч.4 ст. 44 «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», яке полягає виключно у невиконанні рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №6-7/24-1 від 27.11.2024.
Таким чином, при вирішенні питання щодо накладення штрафу, не підлягають встановленню обставини, які стосуються порушень, внаслідок яких прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, оскільки такі обставини вже встановлені цим рішенням і позивач таке рішення не оскаржив в установленому порядку. 
Як наслідок у цій справі підлягали встановленню обставини з приводу виконання чи не виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №6-7/24-1 від 27.11.2024.
Відповідно до статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" до суб`єкта господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо усунення формальної невідповідності, визначених частиною третьою статті 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" - у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів (крім юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів - юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування (п.3 ч.4 ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»).
Позаяк зібраними у справі доказами підтверджуються обставини з приводу невиконання позивачем рішення відповідача про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №6-7/24-1 від 27.11.2024, то відповідач обґрунтовано притягнув суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за порушення п.3 ч.4 ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», яке полягає у невиконанні рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №6-7/24-1 від 27.11.2024.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-сервіс" на рішення залишити без задоволення.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року у справі № 460/15904/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос