ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/429/26 Справа № 175/11381/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Журавель Т. С. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Андрієнка С.В. на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2025 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.,  

за участю:
захисника Андрієнка С.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2025 року відповідно до протоколу серії ЕПР1 №354849 07.06.2025 року о 23 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Залізничній м. Підгородне з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим допустив порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху.  
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі на підставі ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що вина ОСОБА_1 , належними та допустимими доказами не доведена, а обставини, зазначені у протоколі, згідно стандарту доведення “поза розумним сумнівом” не знайшли свого підтвердження, проте суд першої інстанції не надав цьому факту належної правової оцінки. Зазначає, що обґрунтовуючи провину водія ОСОБА_1 суд першої інстанції посилається лише на один доказ — відеозапис, який додано до матеріалів адміністративної справи. При цьому, суд першої інстанції не надав цьому відеозапису належну правову оцінку, не врахував порушення законодавства при проведенні огляду на стан сп`яніння, зафіксовані на відеозаписі, та не надав належну оцінку усім доказам, наданим працівниками поліції до суду. Зазначає, що з відеозапису неможливо встановити момент, спосіб та обставини, за яких поліцейськими були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , відеозапис почався через 20 хв. після зупинки транспортного засобу. Зауважує, що з відеозапису неможливо встановити, чи повідомлялися водію причини зупинки, ознаки сп`яніння, не зафіксовано чи погодився ОСОБА_1 з даними ознаками, чи до процесу відібрання пояснення водію пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, не зафіксовано його чітку відмову від проходження такого огляду, не зафіксовано яким чином встановлена відсутність реакції зіниці очей на світло, також не зафіксовано складання акту огляду на стан сп`яніння, направлення до лікарні та факт його вручення водієві, не зафіксовано сам процес складання адміністративного протоколу, що є порушенням, тому відсутня можливість встановити, яким чином проходив процес складання протоколу, чи роз`яснювались йому права та інше. Зазначає, що ОСОБА_1 встановлений порядок проходження огляду на стан сп`яніння та його права та обов`язки при проведенні такого огляду не роз`яснювались. Вказує, що на відео також зафіксовано, що інспектор запропонував пройти огляд вже під час складання пояснення, яке поліцейський надиктовував ОСОБА_1 , що є формальними діями. Зауважує, що інший відеозапис, зроблений з телефону, не може слугувати доказом, до того ж, містить розбіжності щодо часу вчинення правопорушення. Також звертає увагу, що в акті огляду на стан сп`яніння не вказані анкетні дані особи, яка оглядається, не зазначені ознаки сп`яніння, які були виявлені, не вказано дату, час та місце складання цього акту огляду та до якого адміністративного протоколу цей акт додається. Вважає, що факт фальшування та формального підходу до складання цього акту зафіксовано тим, що в акті зазначено, що огляд проводився за допомогою алкотестера Драгер, що насправді не відповідає дійсності. Вказує, що на направленні до медичного закладу відсутній підпис посадової особи, яка це направлення видала, відсутнє найменування медичного закладу, до якого це направлення виписувалося, та саме головне — відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, які нібито були виявлені у ОСОБА_1 . Також зазначає, що рапорт інспектора поліції Вовчок В.С., який долучений до матеріалів справи, не може бути доказом провини ОСОБА_1 згідно постанови від 20.05.2020 р. по справі №524/5741/16-а КАС/ВС.  
Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.
Згідно ст.ст.245,251,252,280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції, з недотриманням вищезазначених вимог закону, належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.7,9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч.1 ст.130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.
Згідно ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно ст.ст.245,251,252,280,283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що суд першої інстанції прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на підставі даних, які зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №354849 від 08.06.2025 року; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.06.2025 року; відеозаписі події та рапорті інспектора.
Проте, протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
В свою чергу, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі - презумпції невинуватості. При цьому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).
Тягар доведення в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган.
На думку апеляційного суду, зібрані в справі докази не відповідають критерію «поза розумним сумнівом».
Суд першої інстанції повно і всебічно не з`ясував всіх обставин справи та не перевірив їх доказами, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вищевказаному правопорушенні є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. 
Так, порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП та передбачений затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», а також регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735 і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року.
Відповідно до п.2 розділу I Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Аналогічна норма наведена і у п. 1 розділу ХІ інструкції №1395 від 07 листопада 2015 року, у якій вказано, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 4 Інструкції №1452/735 від 09 дистопада 2015 року ознаками наркотичного сп`яніння є: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідність.
Таким чином, підставою для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння є наявність ознак сп`яніння, визначених приписами п. 4 Інструкції №1452/735 від 9 листопада 2015 року, які поліцейський повинен повідомити особі, яка керує транспортним засобом, для того щоб вимагати пройти в установленому порядку медичний огляд відповідно до положень п.2.5 ПДР України.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у даній категорії справ підлягає доведенню не лише факт керування особою транспортним засобом, а й наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння. Факту відмови водія від проходження зазначеного огляду має передувати роз`яснення прав особи, виявлення та фіксація ознак сп`яніння, а не формальне припущення наявності їх у особи. 
Разом з тим, як вбачається з відеозапису події, ОСОБА_1 не роз`яснено жодного права, передбаченого ст.268 КУпАП, в тому числі ст.63 Конституції України. На долученому відеозаписі чітко зафіксовано, що поліцейський запропонував ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, не повідомивши йому в чому він його підозрює, яке адміністративне правопорушення він вчинив на думку працівника поліції, не повідомив жодної із вказаних ознак наркотичного сп`яніння, які є підставою для проведення такого огляду, зокрема тих, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. Тому відмову ОСОБА_1 , від огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі не можна вважати отриманою у межах Інструкції №1452/735 від 9 листопада 2015 року.
Ознаки наркотичного сп`яніння, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №354849 від 08.06.2025 року, складеному щодо ОСОБА_1 , такі як зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, почервоніння очей, наведених висновків апеляційного суду не спростовують, оскільки процедура виявлення стану наркотичного сп`яніння у водіїв ТЗ працівниками поліції, проходження огляду таких водіїв в медичних закладах, відмова від проходження огляду водієм має передувати складанню протоколу, який є результатом фіксації таких порушень.
Апеляційний суд зауважує, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вказано, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного, наркотичного сп`яніння, проте, інші матеріали справи не містять жодних відомостей щодо наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Крім того, в даному акті також зазначено, що огляд проводився за допомогою Алкотесту Драгер 6810, в той час, як приписи розділу ІІ Інструкції №1452/735 щодо огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу не застосовні до процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тільки алкогольного. На це вказує і пункт 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735, відповідно до якого у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції №1452/735, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто не проводить огляд на стан таких різновидів сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. 
Крім того, згідно Порядку №1452 та статті 266 КУпАП у направленні обов`язково мають бути вказані виявлені поліцейським ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для направлення водія до медичного закладу; направлення повинно містити назву конкретного закладу охорони здоров`я, куди направляється особа.
Відсутність ознак сп`яніння та назви закладу в направленні на огляд є серйозним порушенням процедури, що є підставою для визнання результатів огляду недійсними. 
За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з доводами сторони захисту про недотримання працівниками поліції порядку проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, який регламентовано наведеними нормативно-правовими актами.
Згідно вимог ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Зазначені обставини вказують на істотне порушення працівником поліції процедури проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, передбаченої ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що є підставою для скасування судового рішення.
За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.  Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього. 
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Андрієнка С.В. — задовольнити.
Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП — скасувати.
Винести нову постанову, якою на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду      С.І.Крот