ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

29607, м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1, e-mail: inbox@km.arbitr.gov.ua, тел.(0382)71-81-84
_______________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"13" січня 2026 р. Справа № 924/822/25 
м. Хмельницький
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюка І.В. за участю секретаря судового засідання Виноградова Б.С., розглянувши матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Землевпорядна компанія "ПРИВАТ", м. Київ 
до Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго", м. Хмельницький 
про зобов`язання передати вихідні дані згідно п. 3. додатку 1 до Договору 
за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго", м. Хмельницький 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Землевпорядна компанія "ПРИВАТ", м. Київ
про визнання припиненими з 18.11.2023р. зобов`язання сторін 

За участю представників сторін: 
від позивача (за первісним позовом) – Михайлич Р.А. в режимі ВКЗ
від відповідача (за первісним позовом) – Бабіч О.О. згідно ордера 

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 13.01.2026р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Землевпорядна компанія "ПРИВАТ", м. Київ звернулася з позовною заявою до Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго", м. Хмельницький про зобов`язання передати вихідні дані згідно п. 3. додатку 1 до Договору, а саме: 
- Планово-картографічні матеріали, інші графічні матеріали, що обґрунтовують розмір земельної ділянки.
- Установчі документи ПАТ (землекористувача, що завірені відповідно до вимог чинного законодавства України).
- Наявні правовстановлюючі документи на раніше відведені земельні ділянки.
- Правовстановлюючі та реєстраційні документи на всі об`єкти нерухомості (будівлі, споруди), що знаходяться в межах земельних ділянок, або довідки про їх балансову приналежність - щодо обладнання.
- Матеріали по встановленню (відновленню) зовнішніх меж земельної ділянки.
- Наявні обмеження та обтяження (земельні сервітути).
- Інші матеріали (за наявності).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану позовну заяву передано для розгляду судді Заярнюк І.В.
Ухвалою суду від 15.08.25 прийняти позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі для її розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12:30 год. 04.09.2025р.
27.08.2025р. до Господарського суду Хмельницької області надійшла зустрічна позовна заява Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго", м. Хмельницький до Товариства з обмеженою відповідальністю "Землевпорядна компанія "ПРИВАТ", м. Київ про визнання припиненими з 18.11.2023р. зобов`язання сторін. 
Ухвалою суду від 02.09.25 прийнято зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Землевпорядна компанія "ПРИВАТ" про визнання припиненими з 18.11.2023р. зобов`язання сторін, об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження із первісним позовом.
У підготовчому засіданні 04.09.2025р. постановлено ухвалу, без оформлення окремого процесуального документу про оголошення перерви до 11:30 год. 24.09.2025р.
У підготовчому засіданні 24.09.2025р. суд постановив ухвалу без оформлення окремого процесуального документу про продовження строку проведення підготовчого засідання на 30 днів та оголошення перерви до 11:00 год. 22.10.2025р.
22.10.2025р. у підготовчому засіданні, суд постановив ухвалу без оформлення окремого процесуального документу про оголошення перерви до 12:00 год. 11.11.2025р.
У підготовчому засіданні 11.11.2025р. постановлено ухвалу без оформлення окремого процесуального документу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до слухання по суті на 11:00 год. 09.12.2025р.
У судовому засіданні 09.12.2025р. постановлено ухвалу без оформлення окремого процесуального документу про оголошення перерви до 14:30 год. 13.01.2026р.
Представник позивача (за первісним позовом) в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Крім цього просив суду відмовити в задоволені зустрічного позову з підстав викладених у поданому відзиві. 
Представники відповідача (за первісним позовом) в судовому засіданні заперечили проти первісних позовних вимог у повному обсязі з підстав, що викладені у відзиві на позов та просив суд задовольнити зустрічну позовну заяву. 
Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
В силу ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що сторонам, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 р. у справі Смірнова проти України). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02 вересня 2010 р., Смірнова проти України від 08 листопада 2005 р., Матіка проти Румунії від 02 листопада 2006 р., Літоселітіс проти Греції від 05 лютого 2004 р. та інші).
Враховуючи обставини справи, належне повідомлення сторін про наявність судового спору та надання можливості забезпечити в повному обсязі право на захист, обов`язок дотримання принципу розумних строків вирішення спору, суд, керуючись з ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, вирішує спір за наявними матеріалами справи.  
Розглянувши матеріали справи, надані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив по первісному позову: 
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 22.02.2017р. у справі 924/949/16 частково було задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "Землевпорядна компанія "ПРИВАТ" до публічного акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" про визнання договору про закупівлю укладеним 23.09.2016р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Землевпорядна компанія "ПРИВАТ" та публічним акціонерним товариством "Хмельницькобленерго" на умовах поданого товариством з обмеженою відповідальністю "Землевпорядна компанія "ПРИВАТ" проекту цього договору. 
Визнано укладеним з дня набрання законної сили рішенням договір про закупівлю між товариством з обмеженою відповідальністю "Землевпорядна компанія "ПРИВАТ" (м. Київ, вул. Макіївська, 7, кв. 165, код ЄДРПОУ 3629257) та публічним акціонерним товариством "Хмельницькобленерго" (м. Хмельницький, вул. Храновського, 11а, код ЄДРПОУ 22767506) на умовах поданого товариством з обмеженою відповідальністю "Землевпорядна компанія "ПРИВАТ". 
Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.04.2017р. рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.02.2017р. по справі 924/949/16 залишено без змін. 
Постановою Вищого господарського суду України від 09.08.2017р. постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 11.04.2017 у справі № 924/949/16 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.02.2017р. залишено без змін. 
У рішенні господарського суду Хмельницької області від 22.02.2017р. у справі 924/949/16 встановлені умови договору, зокрема: відповідно до п. 4.1. договору початок робіт - з моменту укладення цього Договору та передачі вихідних даних Замовником, закінчення - 30 червня 2019 року.
Згідно з п. 3 додатку 1 до Договору Вихідні дані. Планово-картографічні матеріали, інші графічні матеріали (за наявності), що обґрунтовують розмір земельної ділянки. Установчі документи ПАТ (землекористувача, що завірені відповідно до вимог чинного законодавства України). Наявні правовстановлюючі документи на раніше відведені земельні ділянки (за наявності). Правовстановлюючі та реєстраційні документи на всі об`єкти нерухомості (будівлі, споруди), що знаходяться в межах земельних ділянок (за наявності), або довідки про їх балансову приналежність - щодо обладнання. Матеріали по встановленню (відновленню) зовнішніх меж земельної ділянки (за наявності). Наявні обмеження та обтяження (земельні сервітути) (за наявності). Інші матеріали (за наявності).
Відповідно пункту 6 додатку 1 Договору передбачено, що Підготовчі роботи. Аналіз наявних вихідних даних. Підбір проектних, картографічних матеріалів, необхідних для виконання роботи (робота з архівними матеріалами). Обстеження земельних ділянок в натурі (на місцевості).
Згідно з п. 9.3. договору Зміни і доповнення, додаткові угоди до цього договору укладаються у письмовій формі та підписуються сторонами або уповноваженими на те їх представниками і є його невід`ємними частинами.
Пунктом 9.4. та п. 9.7. договору передбачено, що усі правовідносини, що виникають у зв`язку з виконанням умов договору і не врегульовані ним, регламентуються згідно із законодавством. Договір про закупівлю дійсний до 30.06.2019 року, а у частині грошових зобов`язань до повного виконання.
Оскільки, АТ "Хмельницькобленерго" не виконав п. 3 додатку 1 до Договору ТОВ "Землевпорядна компанія "ПРИВАТ" звернувся з позовом до суду про спонукання виконати умови договору.
Розглянувши матеріали справи, надані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив по зустрічному позову: 
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 22.02.2017р. у справі № 924/949/16, визнано укладеним Договір про закупівлю на виконання проектно-вишукувальних та земельно-кадастрових робіт з оформлення права користування земельними ділянками для розміщення та обслуговування об`єктів електричних мереж між виконавцем - ТОВ "ЗК "ПРИВАТ" та замовником - АТ "Хмельницькобленерго".
Згідно з п. 1.1. Договору Виконавець зобов`язався виконати комплекс зазначених робіт, а Замовник - прийняти та оплатити їх. Етапи та строки визначені Календарним планом (додаток 2).
Відповідно до п. 2.2. Договору Замовник мав перерахувати Виконавцю аванс у розмірі 50% від вартості робіт (7 147 231,86 грн.) протягом 3 робочих днів з моменту укладення Договору. Остаточний розрахунок (п. 2.6.) передбачався після підписання акту виконаних робіт, з відстрочкою платежу не менше ніж 20 банківських днів.
Згідно з п. 4.1. строк виконання робіт був визначений до 30.06.2019р.
Пунктом 9.7. встановлено, що Договір діє до 30.06.2019р., а в частині грошових зобов`язань - до їх повного виконання.
Додатком 2 (Календарний план) було передбачено, що перший етап робіт - "Підготовчі роботи" вартістю 479 847,17 грн. - мали бути виконані не пізніше 30 календарних днів з дати отримання Виконавцем авансу та вихідних даних.
Відповідно до п.6.1. Технічного завдання до підготовчих робіт належали: аналіз наявних вихідних даних (п. 6.1.1); підбір проектних і картографічних матеріалів, у тому числі архівних (п. 6.1.2); обстеження земельних ділянок у натурі (п. 6.1.3).
Згідно пункту 2.2. замовник зобов`язувався перерахувати кошти (передплату 50% від виконання робіт) виконавцю у розмірі 7 147 231,86 грн.
АТ "Хмельницькобленерго" зазначає, що попередня оплата за Договором була перерахована 18.10.2023р. Виконавцю в межах зведеного виконавчого провадження ВП № 58029418 (ідентифікатор доступу: 54541979958Г) за рішенням Господарського суду Хмельницької області від 21.02.2018р. у справі №924/1048/17. Відповідно до листа №4-3904-0606/23 від 24.03.2023р. АТ "Хмельницькобленерго" передав ТОВ "ЗК "ПРИВАТ" вихідні дані на виконання п.3. Додатку 1 до Договору. ТОВ "ЗК "ПРИВАТ" отримав передоплату (аванс) у розмірі 50% вартості робіт, проте зобов`язання щодо виконання робіт у встановлений строк та відповідно до Календарного плану та Технічного завдання не виконав. Строк дії договору сплив 30.06.2019р. Договір не продовжений. Тому на думку АТ "Хмельницькобленерго" відсутні підстави для подальшого утримання виконавцем коштів замовника.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства суд дійшов наступних висновків по первісному позову:
Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання та одностороння зміна умов договору не допускається.
Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.
Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно із ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У постанові від 30.06.2021 у справі № 910/2842/20 Верховний Суд зазначив, що згідно з пунктом 5 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України та абзацом 6 частини 2 статті 20 Господарського кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.
Отже, суд вправі задовольнити позов про спонукання виконати умови договору лише в разі, якщо встановить, що у особи такий обов`язок наявний, але вона ухилилася від його виконання. При цьому у справі має бути доведено наявність відповідного правовідношення, а саме прямого законодавчого обов`язку відповідача щодо виконання договору.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 22.02.2017р. у справі № 924/949/16, залишеним без змін постановами апеляційного та касаційного судів, було визнано укладеним між ТОВ "Землевпорядна компанія "ПРИВАТ" та АТ "Хмельницькобленерго" договір про закупівлю на умовах, визначених у резолютивній частині зазначеного судового рішення.
Зазначене судове рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання для сторін відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.14, ст. 326 ГПК України.
Відповідно до ч. 4. ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, факт укладення договору, його умови, а також обов`язки сторін, у тому числі обов`язок Замовника передати Виконавцю вихідні дані згідно з пунктом 3 Додатку 1 до договору, є преюдиційними та не можуть бути поставлені під сумнів у межах цієї справи.
Згідно з пунктом 4.1 договору початок виконання робіт визначений з моменту укладення договору та передачі Замовником вихідних даних.
Відповідно до пункту 3 Додатку 1 до договору Замовник зобов`язаний передати Виконавцю перелік вихідних даних, необхідних для виконання робіт із землеустрою. 
Крім того, п. "б" ч. 2 ст. 27 Закону України "Про землеустрій" прямо передбачено обов`язок замовника документації із землеустрою надавати вихідну документацію, необхідну для виконання таких робіт.
Таким чином, обов`язок АТ "Хмельницькобленерго" щодо передачі вихідних даних має як договірний обов`язок та і як обов`язок, встановлений безпосередньо законом.
Судом критично оцінюється посилання АТ "Хмельницькобленерго" на те, що вихідні дані були передані листом від 24.03.2023р., оскільки передача вихідних даних після закінчення строку виконання робіт, визначеного договором (30.06.2019р.), не може вважатися належним виконанням обов`язку, передбаченого пунктом 4.1 договору, оскільки така передача не забезпечує можливість своєчасного та ефективного виконання робіт Виконавцем.
Крім цього, з аналізу пункту 3 Додатку 1 до договору вбачається, що передача вихідних даних має здійснюватися для забезпечення початку виконання робіт, а не після спливу строку їх виконання. 
Також, суд враховує, що саме не передача вихідних даних у період дії договору була встановлена у рішенні суду у справі № 924/949/16, яке набрало законної сили та має преюдиційне значення. 
Таким чином, доводи первісного відповідача щодо належного виконання обов`язку з передачі вихідних даних суд вважає необґрунтованими.
Відповідно до частини першої статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права та виконувати свої обов`язки.
Разом з тим, відповідно до частини четвертої цієї статті, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Оскільки обов`язок Замовника щодо передачі вихідних даних не був виконаний у межах строку дії договору, сплив строку договору сам по собі не припиняє відповідного зобов`язання та не усуває порушення, допущене відповідачем.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі.
Як роз`яснено у постановах Верховного Суду, суд може зобов`язати сторону виконати умови договору, якщо встановлено наявність обов`язку та ухилення від його виконання. 
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 21.04.2020р. у справі № 910/10550/19, якщо порушення зобов`язання мало місце під час дії договору і його наслідки не усунуті, таке зобов`язання не вважається припиненим лише у зв`язку із закінченням строку договору.
Оскільки обов`язок з передачі вихідних даних був передумовою початку виконання робіт, його невиконання унеможливило реалізацію прав Виконавця та фактично заблокувало виконання договору.
Судом встановлено, що обов`язок АТ "Хмельницькобленерго" передати вихідні дані існує. Належного виконання цього обов`язку у межах строку дії договору не відбулося. 
Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Землевпорядна компанія "ПРИВАТ" до АТ "Хмельницькобленерго" про зобов`язання передати вихідні дані згідно п. 3. додатку 1 до Договору є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволеною.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства суд дійшов наступних висновків по зустрічному позову:
У постанові Верховного Суду від 29.01.2025р. у справі № 924/498/23 зазначено, що відповідно до правового висновку, наведеного у постанові Верховного Суду від 21.12.2020 у справі № 910/1144/19, припинення строку дії договору не свідчить про припинення зобов`язань за ним. Зазначене не ставиться у залежність від того, виконувала інша сторона дії, спрямовані на виконання умов договору, чи ні.
У рішенні від 18.01.2001р. у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" ЄСПЛ зазначив, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.
Так, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").
Згідно з преамбулою та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини та згідно з рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. В силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є джерелом права.
Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права та виконувати свої обов`язки відповідно до договору. 
Як встановлено рішенням Господарського суду Хмельницької області від 22.02.2017р. у справі № 924/949/16, договір про закупівлю, укладений між сторонами, діяв до 30.06.2019р., а в частині грошових зобов`язань - до їх повного виконання.
Водночас суд звертає увагу, що припинення зобов`язання як спосіб захисту цивільного права можливе виключно щодо чинного зобов`язання, тобто такого, що існує на момент звернення до суду. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.09.2023 у справі № 910/8413/21 прямо зазначила, що задоволення вимог щодо припинення або розірвання договору, який на момент звернення до суду вже є припиненим, є неможливим, оскільки такі вимоги не спрямовані на відновлення порушеного права. 
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/7981/17, від 18.11.2019 у справі № 910/16750/18, від 12.05.2020 у справі № 911/991/19, від 14.07.2021 у справі № 911/1442/19 та інших.
Заявлена вимога фактично спрямована на усунення наслідків порушення договору з боку АТ "Хмельницькобленерго", що суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності, закріпленим у статтях 3, 13 ЦК України.
Припинення зобов`язань не може бути використане як спосіб уникнення виконання обов`язку, порушеного під час дії договору.
Визнання припиненими зобов`язань сторін не усуне допущеного порушення та не відновить порушене право ТОВ "Землевпорядна компанія "ПРИВАТ", що не відповідає завданням господарського судочинства.
Статтею 2 ГПК України унормовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1. ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та відмову у зустрічному позові.
Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача за первісним позовом відповідно до ст. 129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням первісного позову. 
Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, - 
В И Р І Ш И В:

Первісний позов задовольнити. 

Зобов`язати Акціонерне товариство "Хмельницькобленерго" (м. Хмельницький, вул. Храновського, 11а, код ЄДРПОУ 22767506) передати товариству з обмеженою відповідальністю "Землевпорядна компанія "ПРИВАТ" (м. Київ, вул. Макіївська, 7, кв. 165, код ЄДРПОУ 3629257) вихідні дані згідно п. 3. додатку 1 до Договору.

Стягнути з акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" (м. Хмельницький, вул. Храновського, 11а, код ЄДРПОУ 22767506) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Землевпорядна компанія "ПРИВАТ" (м. Київ, вул. Макіївська, 7, кв. 165, код ЄДРПОУ 3629257) 3 028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп. ) витрат по платі судового збору.
Видати наказ

У зустрічному позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).
Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складений та підписаний 23.01.2026р. 

Рішення надіслати сторонам за допомогою підсистем ЄСІТС в електронні кабінети.

Суддя І.В. Заярнюк