ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 січня 2026 року справа №200/7888/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В. , Компанієць І.Д. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Великоанадольський вогнетривкий комбінат” на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 р. у справі № 200/7888/24 (головуючий І інстанції Голуб В.А.) за позовом Приватного акціонерного товариства “Великоанадольський вогнетривкий комбінат” до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування розрахунку сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій,-
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» (надалі – позивач, ПрАТ «ВВК») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (надалі – відповідач, ГУПФУ), в якому просило: скасувати розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій з квітня 2024 року на суму 153 435, 58 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Позивач, не погодившись з таким рішенням, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, та прийняти нове, яким задовольнити позов.
В обґрунтування скарги зазначено, що суд першої інстанції не надав відповіді на доводи позивача невідповідності розрахунків вимогам Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або Інструкції №21-1
Апелянт через окупацію смт. Володимирівки (адреса потужностей підприємства) не має актуальних даних для перевірки документів первинного обліку та кадрової документації, зокрема щодо переліку колишніх працівників підприємства, які набули право на пільгові пенсії.
Відповідач та ГУ ПФ у Львівській області лише частково надали докази призначення пільгових пенсій (довідки про пільговий стаж, протоколи, розпорядження про призначення пільгових пенсій, тощо) особам, що зазначені в розрахунках та по яким нарахована сума заборгованості.
Наразі суми стягнення за оскаржуваними розрахунками є предметом позовних вимог у справі № 914/3349/22 (914/3164/24) за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ПрАТ “ВАВК” про стягнення 1 448 273 грн. 61 коп. заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Ця сума складається з помісячних платежів, де, зокрема, розрахунок боргу з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за квітень 2024 року визначено в сумі 229 541, 33 грн. При цьому, серед матеріалів справи № 914/3349/22 (914/3164/24) є розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за квітень 2024 року з іншою суму – 153 435,58 грн., який є предметом судового розгляду у справі №200/7888/24.
За таких обставин витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за квітень 2024 року визначені відповідачем у розрахунку на суму – 153 435,58 грн. не є фактичними, а тому не можуть відповідати критерію правомірності.
Пенсійний фонд демонструє неохайність в розрахунках очевидно не останню міру через те, що умовах мирного часу була сформована судова практика визначення зобов`язання з відшкодування виключно розрахунково, без перевірки фактичних виплат і дійсності прав на них. 
ПрАТ “ВАВК” безуспішно намагався провести звірку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за квітень 2024 року. ПрАТ “ВАВК” з метою перевірки розрахунку та проведення звірення розрахунку подавав заперечення на оскаржені розрахунок.
Зокрема, в заперечені від 13.06.2024 № Юр-16/24 на Розрахунок за квітень 2024 року ПрАТ “ВАВК” (додається) зазначив, що підприємство зацікавлено у перевірці розрахунку та проведенні звірення розрахунку за квітень 2024 року, у зв`язку з чим просило надати позивачу документацію (докази).
Відповідач замість оригіналів надав суду копії. 
В умовах коли позивач не може перевірити розрахункові дані відповідача на підставі яких нараховуються пенсійні зобов`язання позивача, в умовах коли відповідач допускає помилки в своїх розрахунках, в тому числі відображуючи дані пенсіонерів яким за досягненням загального пенсійного віку пенсії мають сплачуватися пенсійним фондом у позивача виникли розумні сумніви в достовірності розрахунків.
Замість дослідження оригінальних документів, суд першої інстанції задовільнився дослідженням копій документів, що ймовірно засвідчувалися з інших копій, а не оригіналів, позаяк відповідач не зміг надати на огляд суду оригінали доказів.
Від відповідача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задовлення, а рішення суду без змін.
В обґрунтування зазначено, зокрема, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як орган державної влади, має зареєстрований у встановленому законом порядку електронний кабінет в ЄСІТС.
З огляду на наведене, всі процесуальні документи та докази були подані Відповідачем до суду в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно- комунікаційної системи та з використанням кваліфікованого електронного підпису представника Головного управління.
Усі надані сторонами у справі докази були повно, всебічно та об`єктивно досліджені судом, що підтверджується змістом мотивувальної частини судового рішення від 11.02.2025.
У апеляційній скарзі також зазначено, що суд першої інстанції розглянув справу, використовуючи подані відповідачем копії матеріалів, що є порушенням норм процесуального права.
Однак, відповідно до частини 6 статті 94 КАС України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Аналогічні положення передбачені частиною 5 статті 99 КАС України щодо електронних доказів.
Суд має право, а не зобов`язаний витребувати у відповідної особи оригінали доказів. При цьому, оригінал письмового або електронного документа витребується якщо є достатні підстави для сумнівів у відповідності поданої копії оригіналу. Тобто, зазначені норми КАС України не є імперативними.
ПрАТ “Великоанадольський вогнетривкий комбінат” вказує, що надані Головним управлінням копії документів, ймовірно засвідчувалися з інших копій, а не оригіналів, позаяк відповідач не надав на огляд суду оригінали доказів.
Позивач обґрунтовує свої вимоги посиланням на ймовірність наявності відповідних обставин, що є порушенням не тільки норм адміністративного судочинства щодо доказів і доказування у справі, а й основоположного принципу, згідно з яким доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Головне управління наголошує, що до суду надано усі докази подані до суду в установленому законом порядку та у встановленій законом формі.
Щодо правильності зазначення даних та обчислення суми, що підлягає відшкодуванню, у розрахунках фактичних витрат, відповідач зазначає, що пенсійні справи ведуться та зберігаються в електронному вигляді. Наявність паперової пенсійної справи має вторинне значення, оскільки всі дії, пов`язані з призначенням, перерахунком та виплатою пенсії здійснюються за допомогою ІКІС “ППВП” та електронних пенсійних справ.
Усі відомості, які зазначені в графах Додатків 6 та 7, по кожній особі формуються в автоматичному режимі в програмному комплексі ІКІС “ППВП”, а саме: дата призначення пенсії, дата досягнення особою пенсійного віку, стаж необхідний для призначення пенсії та стаж набутий особою на цьому підприємстві, місячний розмір пенсії, частка сплати цього підприємства у відсотка.
Зазначена процедура виключає допущення помилок при визначенні сум, які підлягають відшкодуванню з боку підприємств.
Щодо твердження про відсутність можливості перевірити правильність розрахунків у зв`язку з ненаданням копій матеріалів пенсійних справ осіб, зазначених у них, відповідач зазначає, що склад відомостей пенсійної справи (як електронної. так і паперової) свідчить про їх належність до персональних даних та конфіденційної інформації про особу і використовується з додержанням вимог Закону України “Про інформацію” від 02.10.1992 № № 2657-XII (далі – Закон № 2657) та Закону України “Про захист персональних даних” від 01.06.2010 № 2297-VI (далі – Закон № 2297).
Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 2297 порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб`єкта персональних даних на обробку цих даних, наданої володільцю персональних даних, або відповідно до вимог закону.
Частиною першою статті 14 Закону № 2297 встановлено, що поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних.
Згода має бути достатнім чином конкретизована та містити чіткі посилання на дані, щодо поширення яких відповідна згода надана. Формулювання згоди суб`єкта персональних даних має надати змогу зробити однозначний висновок про надання фізичною особою володільцю персональних даних – Головному управлінню згоди на поширення (передачу) персональних даних у визначеному особою порядку відповідно до передбачених нею умов та сформульованої у згоді мети її обробки.
Нормами чинного законодавства не передбачено, що органи Фонду зобов`язані надавати страхувальнику докази призначення та фактичної виплати пенсій його працівникам (колишнім працівникам) тощо.
Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, встановив наступне.
Позивач є юридичною особою та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, та зареєстрований платником страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Працівники ПрАТ «ВВК», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , перебувають на обліку в органах Пенсійного фонду України, як отримувачі пенсії за віком, призначеної на пільгових умовах за Списком № 2, що підтверджується протокольними рішеннями (розпорядженнями) з Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України, розрахунками страхового стажу форми РС-Право. Доказів протилежного позивачем суду не надано.
Відповідно до листа Акціонерного товариства “Державний Ощадний Банк України” ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_27 , ОСОБА_30 у період з 01.04.2024 по 30.04.2024 отримували пенсію в Акціонерному товаристві “Державний Ощадний Банк України”, кошти зараховані на рахунок.
ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_25 , ОСОБА_28 , ОСОБА_36 , ОСОБА_45 у період з 01.04.2024 по 30.04.2024 отримували пенсію в Акціонерному товаристві “Перший український міжнародний банк”, кошти зараховані на рахунок, про що свідчить лист від 24.12.2024.
ОСОБА_10 також у період з 01.04.2024 по 30.04.2024 кошти на виплату пенсій були зараховані АТ “Райффайзен Банк”, про що свідчить лист від 18.12.2024.
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_29 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_48 , ОСОБА_47 , ОСОБА_44 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 у спірний період отримували пенсію в Акціонерному товаристві комерційний банк “ПРИВАТБАНК”.
Листом від 13 травня 2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області надіслано на адресу ПрАТ «ВВК» розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій з квітня 2024 року на суму 153 435, 58 грн.
13 червня 2024 року позивачем надіслано до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області заперечення щодо вказаного розрахунку із проханням надати докази на підтвердження виплати (фактично отриманих) пільгових пенсій за зазначений у розрахунку період (банківські виписки тощо), за квітень 2024 року.
Листом від 28 червня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надало відповідь, що зазначені розрахунки відсутні в управління, адже пенсіонери перебувають на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України “Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування” від 26.06.1997 №400/97-ВР платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.
Відповідно до абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закон України “Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування” для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України , об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” відповідно до пунктів “б” - “з” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Відповідно до пп.1, 9, 10 п.4 Положення «Про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 р. №28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015р. за №41/26486, встановлено, що управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує додержання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, вимог актів законодавства про пенсійне забезпечення; .забезпечує своєчасну та у повному обсязі виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання, здійснює страхові виплати та надає соціальні послуги відповідно до закону та інші виплати, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством; здійснює стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків, надміру сплачених страхових коштів та інших платежів і виплат.
Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі – Закон № 1788-XII) визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також врегульовано порядок внесення підприємствами та організаціями плати до Пенсійного фонду, що покривала витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» – «з» цієї статті.
Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закону № 1058-IV), у редакції на час звернення з позовом, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку:
підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком;
за рахунок коштів Державного бюджету України пенсії, призначені особам відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (стосовно осіб, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пунктів 2-8 частини другої статті 114 цього Закону (стосовно осіб, які працювали у сільськогосподарських товаровиробників, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та частини третьої статті 114 цього Закону.
У разі недостатності зазначених коштів фінансування суми, якої не вистачає для повного покриття витрат на виплату та доставку таких пенсій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок відшкодування страхувальниками витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р. за №64/8663 (надалі – Інструкція).
У пункті 1.3 Розділу І Інструкції визначено, що:
застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
органи Пенсійного фонду України - управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднані управління, а також головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які забезпечують виконання завдань, передбачених пунктом 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486;
роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону;
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до Закону сплачують страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Пунктом 6.1 Розділу 6 Інструкції № 21-1 визначено, що для підприємств та організацій (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України) відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»:
особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України;
особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів “б”-“з” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
За п. 6.2 Розділу 6 Інструкції № 21-1 витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи.
При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.
Наприклад, громадянину для призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць необхідно мати стаж роботи 12,5 роки при загальному стажі 30 років. Фактично він має стаж роботи, що дає йому право на пільгову пенсію, 22 роки, з них на підприємствах: № 1 - 8 років (останнє місце роботи); № 2 - 2 роки (попереднє місце роботи); № 3 - 12 років. 
Для визначення частки плати враховується стаж на підприємствах: № 1 - 8 років; № 2 - 2 роки; № 3 - 2,5 року.
При визначенні частки сплати окремого підприємства стаж ураховується в місяцях (шляхом переведення років у місяці).
Витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах водолазам 1–3 груп спеціалізації робіт та іншим працівникам, зайнятим на роботах під водою, у тому числі в умовах підвищеного атмосферного тиску, віднесеним до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Кабінетом Міністрів України, покриваються підприємствами пропорційно годинам спусків під воду, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, на кожному підприємстві.
Частка відшкодування підприємством витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, яким відповідно до законодавства стаж, що дає право на призначення цих пенсій, зараховується у кратному розмірі, розраховується з урахуванням кратності стажу.
Якщо пенсія на пільгових умовах призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених статтями 13, 14 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», або із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених частинами другою і третьою статті 114 Закону, які дали право на цю пільгову пенсію, то відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій здійснюється тими підприємствами, на яких цей стаж було вироблено.
Згідно із пунктом 6.3 Інструкції, у разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники.
Згідно із пунктом 6.4-6.5 Інструкції, позмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Розрахунки формуються програмними засобами Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України до 01 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (підсистема «Призначення та виплата пенсій на базі електронної пенсійної справи» (ППВП ЕПС)) за даними відомостей, сформованих згідно з додатком 8. Уповноважені особи підписують розрахунки та передають їх підрозділам, відповідальним за направлення їх платникам.
Відповідно до пункту 6.7 Інструкції № 21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.
Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Відповідно до пункту 6.8 Інструкції у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.
У разі ліквідації підприємства без правонаступників або визнання банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства розрахунки для відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, органу Пенсійного фонду України за місцезнаходженням такого підприємства та безпосередньо підприємству не направляються.
Підприємствам та організаціям, які мають місцезнаходження на тимчасово окупованій території України, розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, визначені в пункті 6.4 цієї глави, не надсилаються.
Відомості по особах, які набули пільговий стаж на таких підприємствах, організаціях, обліковуються в органах Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії та відображаються в окремій відомості згідно з додатком 8а.
Також, розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій інших територіальних органів Пенсійного фонду України, обліковуються в картках особових рахунків Головних управлінь, на обліку в яких перебуває підприємство, відповідно до норм “Порядку обліку сум, які сплачуються/підлягають сплаті на рахунки Пенсійного фонду України”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.10.2010 за № 988/18283 (далі — Порядок № 21-2).
Згідно пункту 1.2 цього Порядку ним установлюється механізм обліку надходження сум внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.
Його пунктами 2.1 та 2.2 визначено, що для ведення обліку сум платежів підрозділи наповнення бюджету одержують документи від Державного казначейства України та його органів, платників, банків та інших органів відповідно до чинного законодавства України.
Документами, на підставі яких здійснюється облік сум нарахованих платежів шляхом занесення інформації про суми, що підлягають сплаті платниками, до карток особових рахунків платників, є, зокрема, розраховані відповідним органом Пенсійного фонду розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.
Пунктом 4.1 Порядку № 21-2 встановлено, що відображенню в картках особових рахунків платників підлягають нараховані: суми платежів, самостійно визначені платником; суми платежів, нараховані (зменшені, списані) відповідним органом Пенсійного фонду; розстрочені суми при розірванні договору розстрочення.
Відповідно ж до пункту 4.2.2 цього Порядку суми платежів, нарахованих (зменшених) відповідним органом Пенсійного фонду, проводяться у картках особових рахунків за даними реєстру виданих вимог про сплату недоїмки та нарахування пені, журналу обліку рішень про застосування фінансових санкцій, розрахунків або повідомлень-розрахунків у частині узгоджених сум.
Облік сум платежів, нарахованих відповідним органом Пенсійного фонду, відображається в картці особового рахунку платника у графах, зокрема: "Належить до сплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій".
Аналіз вказаних правових норм свідчить, що відповідач за первісним позовом у цій справі є страхувальником та має обов`язок вносити до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах - до набуття права на пенсію за віком.
Підставою для відшкодування підприємством органам пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період. Відповідно, у разі невиконання обов`язку страхувальником відшкодувати вказані витрати, орган Пенсійного фонду має право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості.
Також, аналіз вказаних вище норм дає підстави для висновку, що ГУ ПФУ при отриманні Розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій від інших територіальних органів Пенсійного фонду України, по підприємствах, які перебувають у нього на обліку, обліковує нараховані суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій та, відповідно, суми сплачених платежів, у відповідних картках особових рахунків підприємства, відповідно до вимог Порядку № 21-2 та абзацу першого пункту 6.8.
Так, відшкодуванню підлягають саме фактичні витрати, здійснені Пенсійним фондом із виплати та доставки пільгових пенсій.
Аналогічний висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 18 червня 2020 року у справі № 813/1375/17, від 29 вересня 2020 року у справі № 808/669/17, від 29 вересня 2020 року у справі № 820/1957/18, від 29 травня 2025 року справа №160/119/23.
У справі № 826/16544/17 Верховний Суд сформулював висновок, відповідно до якого вирішення по суті спору про стягнення заборгованості неможливе без підтвердження її розміру за заявлений період в розрізі кожного пенсіонера, розмір витрат на виплату та доставку пенсії якого складає суму стягнення. 
При цьому, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 05 січня 2021 року у справі № 640/18421/19 зазначив, що підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.
Зміст наведеного свідчить, що фінансування пенсій, призначених на пільгових умовах здійснюється за рахунок страхувальників, а тому обов`язок підприємств – вчасно розрахуватися з Пенсійним фондом України.
Наведене узгоджується з висновками, сформульованими Верховним Судом у постанові від 31.07.2020 у справі №160/2898/19, від 16 жовтня 2024 року справа № 320/7636/21.
При цьому, колегія суддів зазначає, що аналіз вказаних вище норм дає підстави для висновку, що відшкодування здійснюється щомісяця за фактичні витрати за конкретний місяць, заборгованість формується як сума невнесених місячних платежів.
Так, на виконання вимог вказаної Інструкції позивач надсилав відповідачеві до відома розрахунки на оплату витрат.
Так, відповідачем за період з 01.04.2024 по 30.04.2024 були здійснені витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “б” - “з” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” працівникам ПрАТ «ВВК», що підтверджується розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів “б” - “з” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Матеріалами справи підтверджено факт зарахування пенсії за період з 01.04.2024 по 30.04.2024 на карткові рахунки працівників ПрАТ «ВВК». Доказів протилежного позивачем суду не надано.
При цьому, ні самі розрахунки контролюючого органу, ні встановлені ними суми витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, позивачем не заперечуються.
Суд не приймає посилання скаржника на включення до розрахунку осіб які досягли пенсійного віку, оскільки позивач не зазначає, які саме особи та за який період, що досягли пенсійного віку, були включені до розрахунку.
Отже, матеріалами справи не підтверджені порушення Пенсійним фондом України порядку щодо складання та направлення до позивача розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за оскаржуваний період.
Щодо посилання скаржника на те, що позивач втратив доступ до облікової документації, у тому числі щодо пенсіонерів – пільговиків, колегія суддів зазначає, що зазначені обставини (знищення, втрата позивачем документів) не є спірним питанням, не впливають на спірні правовідносини та не позбавляє відповідача права на складання розрахунків та їх надіслання позивачу.
Щодо доводів скаржника щодо належності доказів наданих суду, а саме копій документів, без дослідження оригіналів документів, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, стосовно наявності у відповідача зареєстрованого у встановленому законом порядку електронного кабінету в ЄСІТС, з якого і були подані суду процесуальні документи та докази в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно- комунікаційної системи з відповідним цифровим підписом уповноваженої особи. Отже, відповідачем подані суду докази з додержанням вимог процесуального законодавства та є належними. 
Крім того посилання скаржника на те, що копії документів ймовірно засвідчувалися з інших копій, а не оригіналів, не ґрунтуються на об`єктивних доказах, а фактично є його припущеннями. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних і допустимих доказах. 
Твердження скаржника на те, що розрахунки не доведені та документально не підтверджені, оскільки до оскаржуваних розрахунків не були додані належним чином завірені копії пенсійних справ осіб, зазначених в розрахунках, та інших осіб, в яких би були зазначені розрахунки пенсійних виплат вищезазначених осіб, розрахованих ПФУ та первинні документи, згідно яких нараховувалась пенсія, суд не приймає до уваги та вважає їх помилковими, оскільки чинними вимогами законодавства не передбачено надіслання на адресу підприємства зазначених документів як додаток до розрахунків. 
Суд зазначає, що оскаржені розрахунки не мають силу виконавчих документів, оскільки примусове стягнення зазначених у таких розрахунках сум здійснюється в судовому порядку. За таких обставин, судовий контроль за правильністю розрахунків здійснюється під час звернення органу Пенсійного фонду України з відповідним позовом. 
Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, які регламентують спірні правовідносини.
Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, тому, при таких обставинах, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін
Керуючись статями 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Великоанадольський вогнетривкий комбінат” - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 р. у справі № 200/7888/24 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 14 січня 2026 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді: А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць