ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2026 року	справа № 380/23037/25	
місто Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії
в с т а н о в и в:
І. Стислий виклад позицій учасників справи
до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області код ЄДРПОУ 13814885, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, у якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо непризначення та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що пунктом 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. 05.09.2025 позивач звернувся до відповідача заявою вх. № 21244/Д-1300-25 від 08.09.2025, в якій зазначив, що 26.05.2025 йому призначили пенсію за віком з 28 квітня 2025 року. При нарахуванні пенсії позивачу не призначено одноразову виплату як вчителю спорту у розмірі десяти пенсій, хоча його педагогічний стаж становить більше 36 років. Позивач просив призначити йому грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV. У відповідь на заяву позивача відповідач надав відповідь листом вих. № 20131-21244/Д-52/8 1300/25 від 22.09.2025, відповідно до якої для виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій немає підстав.
Предствник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує повністю. Відзив обґрунтований тим, що зарахування до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, та, відповідно, на виплату разової грошової допомоги, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, згідно з Переліком №909 відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058, посада вчителя у вищих навчальних закладах І-ІІ рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах законодавством не передбачено. 3 урахуванням наведеного, відповідач вважає, що і у позивача відсутні права на призначення та виплати разової грошової допомоги, передбаченої пункту 7-1 Прикінцевих «положень Закону № 1058 у зв`язку з тим, що у нього немає 35 років страхового стажу на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років.
ІІ. Рух справи
Ухвалою від 01.12.2025 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.
Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.
ІІІ. Фактичні обставини справи
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком.
Відповідно до записів у трудовій книжці позивач працював на таких посадах: 
05.08.1988 – 01.12.1988 – на посаді вчителя-тренера по вільній боротьбі ДЮСШ № 7; 
06.12.1988 – 01.07.1990 – на посаді тренера-викладача по вільній боротьбі спортмасової роботи 8 спортивного клубу армії м. Львів; 
01.09.1990 – 21.09.1991 – на посаді тренера-викладача по вільній боротьбі Львівської ДЮСШ «Богатир»; 
23.09.1991 – 22.06.2015 – на посаді викладача вільної боротьби, вчителя вільної боротьби, вчителя зі спорту Львівського училища олімпійського резерву (Львівського училища фізичної культури, Львівського державного училища фізичної культури, Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівське училище фізичної культури»); 
21.09.2015 – 28.08.2023 – на посаді вчителя фізичної культури Львівського державного ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою ім. Героїв Крут; 
29.08.2023 – дотепер – на посаді вчителя зі спорту Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський фаховий коледж спорту».
Для призначення пенсії за віком 19 травня 2025 року позивач подав заяву про призначення/перерахунок пенсії за № 3452 та необхідні документи. У заяві позивач просив також призначити та нарахувати йому одноразову допомогу в розмірі десяти пенсій згідно із Законом України № 1058.
05.09.2025 позивач звернувся до відповідача заявою вх. № 21244/Д-1300-25 від 08.09.2025, в якій зазначив, що 26.05.2025 йому призначили пенсію за віком з 28.04.2025. При нарахуванні пенсії йому не призначено одноразову виплату як вчителю спорту у розмірі десяти пенсій, хоча його педагогічний стаж становить більше 36 років. Позивач просив призначити йому грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.
На заяву позивача відповідач надав відповідь листом вих. № 20131-21244/Д-52/8 1300/25 від 22.09.2025 відповідно до змісту якого для виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій немає підстав.
Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив в одноразовій виплаті, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
IV. Позиція суду
Вирішуючи спір по суті, суд керувався такими мотивами.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Згідно з статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 2-1 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (надалі за текстом - Закон №1058-IV) передбачено, що, особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 №2145-VIII невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.
Відповідно до записів трудової книжки, яка відповідно до приписів статті 48 Кодексу законів про працю та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, є основним документом, що підтверджує, стаж роботи, позивач працював на таких посадах: 
05.08.1988 – 01.12.1988 – на посаді вчителя-тренера по вільній боротьбі ДЮСШ № 7; 
06.12.1988 – 01.07.1990 – на посаді тренера-викладача по вільній боротьбі спортмасової роботи 8 спортивного клубу армії м. Львів; 
01.09.1990 – 21.09.1991 – на посаді тренера-викладача по вільній боротьбі Львівської ДЮСШ «Богатир»; 
23.09.1991 – 22.06.2015 – на посаді викладача вільної боротьби, вчителя вільної боротьби, вчителя зі спорту Львівського училища олімпійського резерву (Львівського училища фізичної культури, Львівського державного училища фізичної культури, Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівське училище фізичної культури»); 
21.09.2015 – 28.08.2023 – на посаді вчителя фізичної культури Львівського державного ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою ім. Героїв Крут; 
29.08.2023 – дотепер – на посаді вчителя зі спорту Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський фаховий коледж спорту».
Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 1191). 
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону №1788, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Перелік № 909). 
Відповідно до довідки № 164 від 19.05.2025 ОСОБА_1 працює у Комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівський фаховий коледж спорту» на посаді вчителя зі спорту з 29 серпня 2023 року і дотепер за основним місцем роботи (наказ коледжу від 28.08.2023 № 198-к «Про призначення ОСОБА_1 »). У відпустці без збереження заробітної плати не перебував. 
Навчальний заклад відноситься до Міністерства освіти і науки України. 
Переліком № 909 визначено, що робота у вищих навчальних закладах І-ІІ рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах дає право на отримання пенсії за вислугу років та у вищих навчальних закладах І-ІІ рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах передбачені посади: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. 
Суд також зазначає, що відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, до посад педагогічних працівників відносяться, зокрема, вчителі, викладачі всіх спеціальностей, асистент вчителя, асистент вчителя-реабілітолога, старший викладач вищого навчального закладу І і II рівня акредитації, майстер виробничого навчання, педагог професійного навчання, старший вихователь, вихователь, асистент вихователя, соціальний педагог по роботі з дітьми з інвалідністю, логопед закладу охорони здоров`я та соціального забезпечення, методист, педагог-організатор, практичний психолог, соціальний педагог, керівник гуртка, секції, студії, інших форм гурткової роботи; концертмейстер, художній керівник, культорганізатор, акомпаніатор, екскурсовод, інструктор з туризму закладів освіти; старший вожатий, вожатий, вихователь-методист, музичний керівник, інструктор з фізкультури, інструктор з праці, інструктор слухового кабінету, фахівець (консультант) інклюзивно-ресурсного центру, старший керівник та керівник туристських груп (походу, екскурсії, експедиції) у позашкільних закладах; старший майстер у професійно-технічному навчальному закладі, перекладач-дактилолог; помічник директора з режиму, старший черговий з режиму, черговий з режиму у закладах освіти для громадян, які потребують соціальної допомоги і реабілітації.
Таким чином, як викладачі, так і вчителі навчальних закладів І рівня акредитації є педагогічними працівниками, що працюють у закладах і установах освіти на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
З огляду на викладене, суд висновує про те, що посади, які позивач обіймав за вказаний період, входять до переліку посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за пунктом «е» статті 55 Закону України № 1788.
Відповідно до пункту 7-1 частини 1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Враховуючи наведені вище мотиви, суд вважає, що на день досягнення позивачем пенсійного віку та призначення з 28.04.2025 пенсії за віком, його спеціальний (педагогічний) стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" становив більше 35 років.
Відповідно, суд встановив, що позивач відповідач всім зазначеним вимогам станом на день подання заяви про призначення пенсії.
Суд звертає увагу на те, що відповідач за результатами розгляду заяви позивача відмовив перерахунку пенсії позивача, а відтак вчинив активні дії, у зв`язку з чим у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності необхідно відмовити.
З огляду на викладене, дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV є протиправними.
При цьому суд зауважує, що право на отримання такої грошової допомоги не залежить та не пов`язується із призначенням саме пенсії за вислугою років, а є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який також може реалізовуватись при призначенні пенсії за віком (постанова Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №127/9277/17).
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, суд вважає, що належним та цілком ефективним способом порушених прав позивача у спірному випадку є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, передбаченої пунктом 7-1 розділу 15 Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.
V. Судові витрати
Відповідно до статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд
в и р і ш и в :
позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії 28.04.2025, передбаченої пунктом 7-1 розділу 15 Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
У решті позову відмовити повністю.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області код ЄДРПОУ 13814885, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.
Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Гулик Андрій Григорович