Справа № 308/16498/25

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2026 року        місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Теляєва К.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Ужгород, в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Бойко Богдан Богданович, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, як продовжує навчання,-
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 21.01.2026 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 26.01.2026.
Позивач - ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Бойко Богдан Богданович, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із позовною заявою до відповідача  ОСОБА_3 про стягнення аліментів.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 листопада 2025 року у справі відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22 липня 2000 року між Позивачем та Відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги, відповідач нехтував сімейними цінностями, шлюбні стосунки фактично були припинені. 
17 лютого 2020 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі № 308/4468/19 від 17 лютого 2020 року, шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований у виконкомі Киблярівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис №5 та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 від 22.07.2000 року - розірвано. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 19.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. 
04 вересня 2020 року на підставі вказаного рішення, державним виконавцем Ужгородського районного відділу ДВС Русин А.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з присвоєнням АСВП за № НОМЕР_6 про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з 19.04.2019 року і до досягнення дитини повноліття. 
31 липня 2024 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі № 308/6773/24 від 31 липня 2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , позбавлено батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах відносно ОСОБА_2 у ВП НОМЕР_6 від 23.05.2025 року, то заборгованість по сплаті аліментів складає 142 927,88 гривень . 
14 серпня 2025 року між Державним торговельно-економічним університетом, в особі директора Ужгородського торговельно-економічного інституту ДТЕУ Гаврилко П.П. та вступником ОСОБА_5 , законний представник якого ОСОБА_1 укладено договір за № 520РТ/бз від 14.08.2025 року, щодо здійснення підготовки вступника за заочною формою здобуття освіти за освітньою програмою: оптової роздрібної торгівлі за спеціальністю 07 Торгівля для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр. 
Відповідно до абзацу другого пункту 12 вказаного Договору, загальна вартість послуги за весь строк навчання становить: 107200 (сто сім тисяч двісті) гривень. 
Відповідно до платіжної інструкції 0.0.4511757114.1 від 21.07.2025 року, позивачем сплачено суму у розмірі 16200 за оплату навчання ОСОБА_1 за ОСОБА_5 , заочна форма, семестр 1, курс 1, спеціальність Торгівля. Відповідно до довідки торговельно-економічного університету Ужгородського торговельно-економічного інституту № 19 від 29 вересня 2025 року, видана ОСОБА_5 на підтвердження того, що вона є студентка заочної форми навчання першого курсу за контрактною формою навчання 07 Торгівля. При успішному навчальному плану закінчить навчання в червня 2028 року та отримає диплом ступеня вищої освіти «бакалавр». 
Відповідно до довідки ОК-5 та ОК-7 про відсутність індивідуальних відомостей про особу з Пенсійного фонду України з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від то за параметрами ОСОБА_5 , РНОКПП - НОМЕР_4 , відомості про страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) та інші дані, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, в Реєстрі застрахованих осіб відсутні. 
Відповідно до паспортних даних ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зареєстровані та проживають разом за адресою: АДРЕСА_2 . 
На даний момент донька позивачки є повнолітньою. Донька позивачки навчається в закладі вищої освіти, що вимагає значних фінансових витрат, пов`язаних із оплатою навчання, придбанням підручників, навчальних матеріалів, необхідного обладнання та інші супутні потреби. Через складну економічну ситуацію, спричинену війною, можливості забезпечувати доньку самостійно істотно обмежені.
Позивач зазначає, що для успішного навчання їй необхідно закупити спеціалізоване обладнання та матеріали, що є обов`язковою умовою для отримання якісної освіти та подальшої професійної реалізації. Витрати на це перевищують мої фінансові можливості, а тому вважаю, що батько доньки, який має можливість надавати матеріальну допомогу, зобов`язаний брати участь у фінансуванні її навчання та утримання. 
Позивач працює медичною сестрою у КНП «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» Ужгородської міської ради, її заробітна плата є невисокою та має переважно фіксований характер, без додаткових премій чи надбавок, розмір її доходу не дозволяє забезпечувати повною мірою потреби доньки.
За таких обставин утримання доньки без участі батька є надмірним фінансовим тягарем, який суттєво погіршує матеріальне становище матері та створює об`єктивну необхідність залучення батька до виконання його обов`язку щодо матеріальної підтримки дитини.
Позивач зазначає, що з моменту народження доньки та сина позивача її фінансове забезпечення, догляд та виховання здійснювалися виключно - матір`ю. Відповідач (батько) ніколи не брав жодної участі у житті доньки, не цікавився її здоров`ям, навчанням чи іншими життєво важливими питаннями. Він не надавав жодної матеріальної допомоги, не фінансував жодних витрат, пов`язаних із утриманням доньки (позивача), у тому числі витрат на харчування, медичне обслуговування, навчання, одяг та інші необхідні потреби. Протягом усього періоду дитинства та юності позивача, мати самостійно забезпечувала доньку всім необхідним, не маючи жодної підтримки з боку батька. Зважаючи на це, відповідальність за її подальше утримання під час навчання не може лягати виключно на позивача, оскільки це порушує принцип рівності обов`язків батьків щодо виховання та забезпечення дитини.
У позовній заяві вказано на те, що донька продовжує навчання і потребує значних фінансових ресурсів для здобуття освіти, забезпечення житлових умов та покриття щоденних витрат, участь відповідача у її матеріальному утриманні є необхідною та цілком обґрунтованою. 
Окрім викладеного, відповідно до матеріалів виконавчого провадження №62954138, відкритого ще у 2020 році на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17.02.2020 року, відповідач систематично та умисно ухиляється від сплати аліментів, що підтверджується довідками державного виконавця, розрахунком заборгованості та численними постановами про накладення штрафних санкцій.
Так, станом на травень 2025 року сукупна заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 142 927,88 грн.. Відповідач фактично не здійснює жодних добровільних платежів, не співпрацює з органом державної виконавчої служби, не надає відомостей про місце роботи чи доходи, що ускладнює виконання судового рішення.
Позбавлення відповідача батьківських прав не призвело до виправлення його поведінки - навіть після цього рішення він не зробив жодних кроків для відновлення відносин із донькою, не спробував відшкодувати заборгованість, не надав жодної матеріальної підтримки.
Позивач продовжує самостійно забезпечувати доньку всім необхідним. Донька продовжує навчання у Державному торговельно-економічному університеті (Ужгородський торговельно економічний інститут), що потребує значних постійних витрат на оплату навчання, навчальні матеріали, транспорт, проживання та інші пов`язані витрати. Згідно з договором №520РТ/бз від 14.08.2025 року, загальна вартість навчання становить 107 200 грн., що є суттєвим фінансовим навантаженням для матері, яка несе ці витрати одноосібно.
Враховуючи наведене, відповідно до ст.ст. 182, 191, 199, 200, 201 Сімейного кодексу України, статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у 6000 (шість тисяч грн. 00 коп.) грн.., починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 04.11.2025 року (дата пред`явлення позову) та до 20 січня 2028 року (дата закінчення навчання). 
Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, повідомлені про дату та час розгляду справи належним чином. Разом із тим від представника позивача адвоката Бойко Б.Б., надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника надійшла заяв про розгляд справи без їх участі, зазначає що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився повторно. Про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомляв, відзиву на позовну заяву від нього не надходило. Оголошення щодо його виклику в судове засідання було розміщено на веб сайті Судової влади України, сторінка Ужгородського міськрайонного суд Закарпатської області за посиланням https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam/1324920/.
У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, а позивач заперечень проти такого вирішення справи не подавав, на підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. 
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом
Водночас, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
У відповідності зі ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.
Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
За змістом ст. 199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків.
Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.
Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2000 року. Від даного шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
17 лютого 2020 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі № 308/4468/19 від 17 лютого 2020 року, шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований у виконкомі Киблярівської сільської ради Ужгородського районі Закарпатської області, актовий запис №5 та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 від 22.07.2000 року- розірвано. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 19.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
04 вересня 2020 року на підставі вказаного рішення, державним виконавцем Ужгородського районного відділу ДВС Русин А.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з присвоєнням АСВП за № НОМЕР_6 про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з 19.04.2019 року і до досягнення дитини повноліття.
31 липня 2024 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі № 308/6773/24 від 31 липня 2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , позбавлено батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 23.05.2025 №62954131 відносно ОСОБА_2 (за рішенням суду від 27.08.2020 №308/4468/19 про стягнення аліментів) заборгованість по сплаті аліментів складає 142 927,88 гривень .
ІНФОРМАЦІЯ_6 доньці позивач та відповідача ОСОБА_5 виповнилося 18 років.
Разом із тим, хоча дитина досягла повноліття, однак на даний час вона навчається. Так, відповідно до договору К№520РТ/бз про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою (копія наявна в матеріалах справи) 14 серпня 2025 року між Державним торговельно-економічним університетом, в особі директора Ужгородського торговельно-економічного інституту ДТЕУ Гаврилко П.П. та вступником ОСОБА_5 , законний представник якого ОСОБА_1 укладено договір за № 520РТ/бз від 14.08.2025 року, щодо здійснення підготовки вступника за заочною формою здобуття освіти за освітньою програмою: оптової роздрібної торгівлі за спеціальністю 07 Торгівля для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр.
Відповідно до абзацу другого пункту 12 вказаного Договору, загальна вартість послуги за весь строк навчання становить: 107200 (сто сім тисяч двісті) гривень.
Відповідно до платіжної інструкції 0.0.4511757114.1 від 21.07.2025 року, позивачем сплачено суму у розмірі 16200 за оплату навчання ОСОБА_1 за ОСОБА_5 , заочна форма, семестр 1, курс 1, спеціальність Торгівля.
Відповідно до довідки торговельно-економічного університету Ужгородського торговельно-економічного інституту № 19 від 29 вересня 2025 року, видана ОСОБА_5 на підтвердження того, що вона є студентка заочної форми навчання першого курсу за контрактною формою навчання 07 Торгівля. При успішному навчальному плану закінчить навчання в червня 2028 року та отримає диплом ступеня вищої освіти «бакалавр».
Відповідно до довідки ОК-5 та ОК-7 про відсутність індивідуальних відомостей про особу з Пенсійного фонду України з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від то за параметрами ОСОБА_5 , РНОКПП - НОМЕР_4 , відомості про страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) та інші дані, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, в Реєстрі застрахованих осіб відсутні.
Відповідно до паспортних даних ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зареєстровані та проживають разом за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно матеріалів справи позивач працює медичною сестрою у КНП «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» Ужгородської міської ради. Відповідно до довідки КНП «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» Ужгородської міської ради за вих. 419 від 02.10.2025 року, її сукупна сума зарплати за період з липня по вересень 2025 р.р. становить 28 358,94 грн.
При цьому позивач зазначає, що з моменту народження доньки та сина позивача її фінансове забезпечення, догляд та виховання здійснювалися виключно -матір`ю. Відповідач (батько) ніколи не брав жодної участі у житті доньки, не цікавився її здоров`ям, навчанням чи іншими життєво важливими питаннями. Він не надавав жодної матеріальної допомоги, не фінансував жодних витрат, пов`язаних із утриманням доньки (позивача), у тому числі витрат на харчування, медичне обслуговування, навчання, одяг та інші необхідні потреби.
Згідно положень СК України, що виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.
Пред`являючи позов, позивач зазначала, що вона потребує матеріальної допомоги батька дитини, посилаючись, зокрема, на витрати у зв`язку із навчанням.
Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.
Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.
У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.
Суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на повнолітню дитину, в зв`язку з її навчанням, оскільки є працездатною особою, відзиву на позовну заяву ним не подано, доказів відсутності у нього фінансової можливості надавати матеріальну допомогу доньці, ним до суду не подано.
На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, враховуючи позиції сторін по справі, суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до обґрунтованого висновку про те, що повнолітня донька відповідача, яка навчається на заочній формі навчання, потребує матеріальної допомоги, а тому стягнення аліментів з батька на її утримання є необхідним, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. 
Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу дії ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. 
Відповідно до ч. 3 ст. 184 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 2 статті 184 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Так, позивач просить стягнути на її корить на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у 6000 (шість тисяч грн. 00 коп.) грн, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 04.11.2025 року (дата пред`явлення позову) та до 20 січня 2028 року (дата закінчення навчання).
При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища дитини, яка не має інших доходів, крім утримання батьків. Також суд бере до уваги відсутність у відповідача на утриманні інших дітей непрацездатних осіб, відомості про інше суду не надані. Відповідач своїм правом не скористався, до суду на розгляд справи не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», з 1 січня 2026 року встановлено загальний прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3 209 гривень, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Враховуючи зазначені вище обставини, суд вважає, що відповідач має можливість забезпечувати своєму повнолітній доньці сину фінансову підтримку у вигляді сплати аліментів у твердій грошовій сумі, але заявлений позивачем розмір аліментів у сумі 6000,00 грн є надмірним, і вважає за можливе визначити аліменти у розмірі 5000,00 грн. щомісячно. Такий розмір допомоги, на переконання суду, є у даному випадку розумним і справедливим, відповідатиме інтересам повнолітньої доньки відповідача та не поставить останнього у скрутне матеріальне становище.
Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, а також те, що відповідно до вимог ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Даючи оцінку викладеному, суд приймає до уваги, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, оскільки ОСОБА_5 , продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька та матері, обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей надавати таку допомогу, відповідачем не надано, тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище сторін та обставини, визначені в ст. 182 СК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі 5000 грн. щомісячно на період навчання, але не більше, ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років.
Згідно вимог ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Суд констатує, що ні під час розгляду справи, ні на день ухвалення рішення, суду не надано жодних доказів неспроможності, відсутності матеріальної можливості у відповідача утримувати повнолітню доньку яка продовжує навчатися.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 13.04.2021 (справа № 308/4214/18 провадження № 61-16005св20).
При цьому суд враховує те, що позбавлення відповідача батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина друга статті 166 СК України).
Вказане узгоджується із правовими позиціями, висловленими, зокрема у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 760/17457/16-ц (провадження № 61-34814св18) та від 04 грудня 2019 року у справі № 212/6120/18 (провадження № 61-16034св19).
Так, згідно матеріалів справи, повнолітня донька відповідача, досягла вісімнадцяти років, однак продовжує навчатися, а тому самостійно не має можливості заробляти, при цьому позивач не в змозі сама забезпечити всі її потреби в тому числі витрати пов`язані із навчанням. 
Натомість відповідач не надав суду доказів того, що він не має змоги сплачувати аліменти на користь позивача, на утримання доньки.
Враховуючи зазначені вище обставини, суд вважає, що відповідач має можливість забезпечувати повнолітній донці фінансову підтримку у вигляді сплати аліментів у розмірі 5000 грн. та що такий розмір не є надмірним і не непосильним для відповідача, і вважає за можливе визначити саме такий його розмір. Такий розмір допомоги, на переконання суду, є у даному випадку розумним і справедливим, відповідатиме інтересам повнолітньої дитини сторін по справі та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище.
На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то суд приходить до переконання, що з відповідача підлягає стягненню на користь держави сума судового збору в розмірі 1 211,20 грн.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 2,3,4,6,9,18,76,77,78,79,80,89,258,263,264 ЦПК України, ст.ст.182,199, 200,201 Сімейного кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Бойко Богдан Богданович, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, як продовжує навчання, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із даним позовом, а саме з 04.11.2025 року та до закінчення навчання чи до досягнення нею 23- річного віку, в залежності від того, яка із цих обставин настане першою.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.
Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір на користь держави в розмірі 1 211,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач -  ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Відповідач -  ОСОБА_2 адреса АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду          О.В. Фазикош