Пересипський районний суд міста Одеси Справа № 523/2225/26
Провадження №1-кп/523/1237/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2026 року Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді    ОСОБА_1 
при секретарі    ОСОБА_2 
перекладача ОСОБА_3 
за участю прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 
за участю захисника ОСОБА_5 
у присутності обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Пересипського районного суду міста Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №22025160000000607 від 11.12.2025 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6  ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  уродженця м. Орду р. Туреччина, громадянина р. Туреччини, не одруженого, не працюючого, на території України раніше не судимого.
Проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 

у скоєнні злочину, передбаченого ст.332-2 ч.2 КК України, - 

ОСОБА_7  ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Гебзе р. Туреччина, громадянина р. Туреччини, не одруженого, не працюючого, на території України раніше не судимого.
Проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 

у скоєнні злочину, передбаченого ст.332-2 ч.2 КК України,-

Встановив:

14.08.2025 року уповноваженим органом України громадянину р.Туреччина ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонений в`їзд на територію України терміном на три роки, а саме до 12.06.2028року, про що проставлено відповідну відмітку №330/104 на 36 сторінці в його паспорті громадянина Турецької Республіки для виїзду за кордон НОМЕР_1 , НОМЕР_2 від 10.12.2024р.
Також 18.09.2025 року уповноваженим органом України громадянину р.Туреччина ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 заборонений в`їзд на територію України терміном на три роки, а саме до 13.01.2028 року та на десять років, про що проставлено відповідні відмітки №322/104 та №385/104 на 35 сторінці в його паспорті громадянина Турецької Республіки для виїзду за кордон НОМЕР_3 , НОМЕР_4 від 25.06.2024р.
Незважаючи на обізнаність та достеменно знаючи про заборону в`їзду на територію України, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , діючи умисно, маючи умисел направлений на незаконне перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску групою осіб в порушення встановленого порядку, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 10.12.2025 року у невстановлений час прибули до с. Незавертайлівка Слободзейського району р. Молдова, яке знаходиться в безпосередній близькості до лінії державного кордону України з Республікою Молдовою, після чого того ж дня о 16:55 годині, слідуючи пішки з р.Молдови до України поза пунктами пропуску, без відповідного дозволу компетентних органів України та за наявності їх заборони на в`їзд в Україну, перетнули у невстановленому місці лінію державного кордону України та були виявлені в районі с. Градениці Біляївського району Одеської області в зоні прикордонного знаку №0552 та у подальшому за 750 метрів від лінії державного кордону України вищевказані особи були затримані прикордонним нарядом Державної прикордонної служби України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав повністю у пред`явленому йому обвинуваченні, та пояснив, що разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 10.12.2025 року у вечірній час, маючи намір опинитися на території України, усвідомлюючи, що є особами, яким заборонений в`їзд в Україну, приїхали до р. Молдова, звідки перетнули державний кордон України, пішки блукали добу, в якому місці перейшли границю, сказати не може, пояснюючи причину свого вчинку тим, що відносно нього чотири місяці тривав депорт, в Україні у нього залишилася дівчина, тому наважився на такий вчинок, додатково вказуючи, що до цього випадку офіційно пересікав кордонну межу, рік проживав в Україні, виїжджав відповідно встановленим правилам, сплатив штраф, розуміючи, що в`їхав незаконно.
Вину визнає повністю, не заперечуючи фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення та не оспорюючи кваліфікацію дій, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, підтверджуючи, що в повній мірі усвідомив свою провину, щиро розкаюється, запевняючи, що більше такого вчиняти не буде. 

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе визнав повністю в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, надавши аналогічні покази, вказуючи, що разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 10.12.2025 року з р. Молдова пішки перетнули державний кордон України, де саме, назву місцевості не знає, підтверджуючи той факт, що усвідомлював незаконність своїх дій. 
Вину визнає повністю, не заперечуючи фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, зазначаючи, що щиро розкаюється, має бажання продовжити жити в Україні, працювати.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме оголошення інших матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинувачених повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюється.
Покази обвинувачених, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України. 
При цьому судом з`ясовано правильність розуміння  ОСОБА_6 та ОСОБА_7  змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності їх позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений  ОСОБА_6  ( ОСОБА_10 ) своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.332-2 ч.2 КК України та його дії правильно кваліфіковані за кваліфікуючими ознаками, як перетинання державного кордону України особою, якій заборонено в`їзд на територію України, у будь-який спосіб поза пунктами пропуску через державний кордон України, групою осіб та його вина повністю доказана.

Дії обвинуваченого  ОСОБА_7  ( ОСОБА_11 ) вірно кваліфіковані за кваліфікуючими ознаками ст.332-2 ч.2 КК України, як перетинання державного кордону України особою, якій заборонено в`їзд на територію України, у будь-який спосіб поза пунктами пропуску через державний кордон України, групою осіб та його вина повністю доказана.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При визначенні міри покарання ОСОБА_6 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме враховує характер, ступінь тяжкості, мотивацію та суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, як з`ясовано, має місце мешкання у м. Одеса, на обліках не перебуває, що знайшло своє документальне підтвердження у ході судового засідання, його особисте негативне ставлення до скоєного, відсутність тяжких наслідків, з поведінки обвинуваченого вбачається, що він в повній мірі усвідомив свою провину, як убачається заборона на в`їзд до України була сформована автоматично у зв`язку з несплатою ОСОБА_6 штрафів, відомості про які наявні в адміністративних справах.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , передбачені ст.66 ч.1 п.п.1,2 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними у ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має місце проживання у м. Одесі, його особисте негативне ставлення до скоєного, відсутність тяжких наслідків, поведінка обвинуваченого свідчить про повне усвідомлення своєї провини щодо вчинення ним протиправних дій, як убачається заборона на в`їзд до України була сформована автоматично у зв`язку з несплатою ОСОБА_7 штрафів, відомості про які наявні в адміністративних справах.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , передбачені ст.66 ч.1 п.п.1,2 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням матеріалів з`ясовано, що у ході досудового слідства залучення експертів не здійснювалось, у зв`язку з чим судові витрати відсутні.
Водночас встановлено, що постановою старшого слідчого в ОВС – криміналіста слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_12 від 11.12.2025 року вилучені у  ОСОБА_6 та ОСОБА_7  в ході огляду місця події речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси №523/26843/25 (Пр.1-кс/523/8364/25) від 12.12.2025 року був накладений арешт на вилучені в ході огляду місця події речі, а саме паспорт громадянина Турецької Республіки для виїзду за кордон ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 від 2506.2024; паспорт громадянина Турецької Республіки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_5 ; посвідчення водія ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_6 ; паспорт громадянина Турецької Республіки для виїзду за кордон ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , НОМЕР_2 від 10.12.2024р; паспорт громадянина Турецької Республіки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , А41М48615; банківську картку № НОМЕР_7 , виданої на ім`я ОСОБА_8 ; банківську картка VISA «Maximum Platinum» № НОМЕР_8 ; грошові кошти у сумі 200 лір, 5100 гривень, 200 доларів США, 100 Євро; 150 лей; мобільний телефон марки «Iphone 16 Pro Max», імей: НОМЕР_9 , належного  ОСОБА_7  ( ОСОБА_9 ); мобільний телефон марки «Iphone 15 Pro Max», імей: НОМЕР_10 , належного  ОСОБА_6  ( ОСОБА_8 ).
Статтею 174 ч.ч.1,4 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Дослідивши надані прокурором матеріали, суд дійшов до висновку, що ухвала слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси №523/26843/25 (Пр.1-кс/523/8364/25) від 12.12.2025 року про накладення арешту на тимчасове вилучене майно після набрання вироком чинності підлягає скасуванню, оскільки в подальшому потреба в застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпадає, оскільки всі процесуальні дії закінчені, ніким із учасників процесу не оспорюються, матеріальний збиток відсутній, конфіскація майна не передбачена санкцією статті, при ухваленні вироку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 втрачають статус обвинувачених, відібрані предмети не є знаряддям чи предметом злочину, з урахуванням позиції прокурора, який у судовому засіданні зазначив, що вилучене майно не містить відомостей, є особистими речами обвинувачених, у зв`язку з чим з метою не порушення Конституційних прав громадян, передбачених законодавчими актами, та реалізації права власника розпоряджатися або користуватися своїм майном, суд вважає, що є достатньо законних та обґрунтованих підстав для скасування арешту майна та вищезазначені речі після набрання вироком чинності слід повернути за належністю володільцям - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що передбачено положеннями ст.100 ч.9 п.1 КПК України.

Матеріали кримінального провадження за №22025160000000607 від 11.12.2025 року до обвинувального акту не долучались, суду лише були надані ухвали слідчого судді та характеризуючи матеріали відносно обвинувачених.

Таким чином, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 з урахуванням санкції ст.332-2 ч.2 КК України та вимог цього ж Кодексу, суд, оцінюючи у сукупності обставини, спосіб та мотивацію вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину визнав повністю, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його дійсне каяття, негативне ставлення до скоєного, відсутність тяжких наслідків, те, що він має місце проживання у м. Одеса, приймаючи до уваги поведінку ОСОБА_6 під час судового провадження, з якої вбачається, що він в повній мірі усвідомив протиправність своїх дій, не є суспільно-небезпечною особою, з огляду на викладене, зважаючи на позицію прокурора щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, суд дійшов до переконання, що міра покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням до ОСОБА_6 75, 76 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, оцінюючи у сукупності обставини, спосіб та мотивацію вчиненого злочину, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину визнав повністю, його щире каяття, негативне ставлення до скоєного, відсутність тяжких наслідків, те, що він має місце проживання у м. Одеса, приймаючи до уваги поведінку ОСОБА_7 під час судового провадження, з якої вбачається, що він усвідомив протиправність своїх дій, на теперішній час не є суспільно-небезпечною особою, враховуючи думку прокурора щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, вважає, що його виправлення та перевиховання можливо без ізоляції від суспільства із застосуванням до ОСОБА_7 ст.ст. 75, 76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину. 

Поза увагою суду не залишилася позиція прокурора, який у судовому засіданні з урахуванням обставин кримінального провадження та наявності діючих заборон щодо перебування осіб на території України, вважав за можливе покласти на обвинувачених один із обов`язків передбачених ст.76 КК України, а саме повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. 
Однак, відповідно діючого законодавства суд надає значення щодо покладення на обвинувачених обов`язків, передбачених ст.76 ч.1 КК України у повному об`ємі, оскільки це є основними обов`язковими заходами при звільненні від відбування покарання з випробуванням і покладення обов`язків є однією із головних умов застосування ст.75 КК України, невиконання яких, незалежно від причин, веде до негативних наслідків для засудженої особи. 
За висновком суб`єктивної оцінки обставин, що ґрунтується на законі, заборона в`їзду не звільняє від виконання обов`язків при звільненні з випробуванням та не зупиняє роботу органу пробації, який контролює поведінку засудженого. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходяться на території України, на теперішній час питання щодо їх депортації не ставиться, тому фізично можуть забезпечити виконання вироку, з огляду на викладене суд не вбачає підстав щодо прийняття точки зору прокурора.

Крім цього, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ухвалами слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси був застосований запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту. 
Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченим міри покарання не пов`язаного з позбавленням волі, за відсутності клопотань учасників процесу, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд не вбачає необхідності в вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який припиняє свою дію 9.02.2026р., та після спливу строку дії ухвали вважати запобіжний захід скасованим.
Керуючись ст.ст.100, 174, 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України, -

Ухвалив:

ОСОБА_6  ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.332-2 ч.2 КК України, призначивши йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

ОСОБА_7  ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.332-2 ч.2 КК України, призначивши йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк – один рік.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк – один рік.

Відповідно положень ст.76 ч.1 п.п.1,2 КК України, незважаючи на заборону в`їзду на територію України, зобов`язати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 : 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, 
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 
Відповідно ст.165 ч.1 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Виконання вироку в даній частині покласти на районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області за місцем фактичного проживання засуджених. 

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси за №523/26843/25 (Пр.1-кс/523/8364/25) від 12.12.2025 року, якою був накладений арешт на вилучені в ході огляду місця події речі – скасувати.
Речові докази - паспорт громадянина Турецької Республіки для виїзду за кордон ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 від 2506.2024; паспорт громадянина Турецької Республіки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_5 ; посвідчення водія ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «Iphone 16 Pro Max», імей: НОМЕР_9 , належного  ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили повернути за належністю особі, у якої був вилучений -  ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Речові докази - паспорт громадянина Турецької Республіки для виїзду за кордон ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_11 від 10.12.2024р; паспорт громадянина Турецької Республіки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , А41М48615; банківську картку № НОМЕР_7 , виданої на ім`я ОСОБА_8 ; банківську картка VISA «Maximum Platinum» № НОМЕР_8 ; грошові кошти у сумі 200 лір, 5100 гривень, 200 доларів США, 100 Євро; 150 лей; мобільний телефон марки «Iphone 15 Pro Max», імей: НОМЕР_10 , належного  ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили повернути за належністю особі, у якої був вилучений -  ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Виконання вироку в даній частині покласти на старшого слідчого в ОВС – криміналіста слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_12 , який безпосередньо займався розкриттям злочину
Контроль за виконанням вироку суду у даній частині покласти на процесуального керівника у кримінальному проваджені за №22025160000000607 від 11.12.2025 року – прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення. 

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Пересипський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя: ОСОБА_13