Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2026 р.         Справа № 596/1100/25
Провадження № 2/596/67/2026 Гусятинський районний суд Тернопільської області 
в складі: головуючого судді Лисюк І.О.,
за участю:
секретаря судового засідання Рудніцької О.П.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Возьного Я.В.,
представника відповідача авоката Вінтоняка Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник адвокат Возьний Ярослав Володимирович до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Гусятинського районного нотаріального округу Дутка Наталія Миколаївна про усунення від права на спадкування за законом,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Гусятинського районного нотаріального округу Дутка Н.М. про усунення від права на спадкування за законом та просить усунути ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 від права на спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Старий-Нижбірок Чортківського району Тернопільської області., який нею був уточнений згідно заяви від 11.09.2025.
В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що 20 березня 1979 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_3 надалі (спадкодавець) який вони зареєстрували в Старонижбірівській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис № 02, що підтверджується доданою до заяви.
Після укладення шлюбу вони проживали разом в житловому будинку в АДРЕСА_1 який належав їм на підставі спільної часткової власності.
ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік позивача ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилася спадщина за законом, на все належне йому майно .
У відповідності до ст. 1269 Цивільного Кодексу України позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, де дізналася про те, що з заявою про прийняття спадщини звернувся також син покійного чоловіка ОСОБА_2 надалі (відповідач), про, що нотаріусом була заведена спадкова справа № 22/2025, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру № 82127324.
Вважає, що відповідач на підставі ч. 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України може бути усунено від права на спадкування, оскільки за життя батька, який через похилий вік і тяжку хворобу був у безпорадному стані, він ухилялася від надання йому допомоги, близько десяти років до дня смерті відповідач, жодного разу не навідувався до свого батька, не дзвонив, не надавав йому жодної допомоги, (не надавав фінансової допомоги, не купував ліків, не допомагав по господарству) і взагалі не інтересувався його станом та життям. За час перебування спадкодавця в лікарні відповідач жодного разу не провідав його, хоча знав, про стан свого батька.. 
Ухвалою судді від 15.08.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання про що повідомлено учасників справи.
04.09.2025 відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позов, в якому сторона відповідача виклала свої заперечення на позов. Вважає, що подана позовна заява є безпідставною.
Звертає увагу Суду, що у 2019 році він разом із донькою та сином, а також із зятем, приїжджав до батька ОСОБА_3 , щоб навідати його та познайомити батька із нареченим доньки. Відвідування відбувалися неодноразово, так як за період життя ОСОБА_3 , він намагався підтримувати зв`язок з батьком ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_1 .
Він неодноразово приїжджав та допомагав батькові по господарстві, а саме: брав участь у роботі на городі, дбав про чистоту двору, заготовляв сіно та здійснював інші господарські роботи.
У 2021 році одразу як він дізнався про хворобу батька, вони з донькою (внучкою ОСОБА_4 ), відвідали ОСОБА_3 . Під час відвідування, у будинку батька була присутня медсестра з с. Старого-Нижбірка, вона підключала капельницю, однак повідомила, що куплено не вірний препарат та потрібно поїхати за новим. Вони разом із ОСОБА_1 поїхали у м. Копичинці щоб придбати потрібний препарат.
Після цього, він неодноразово телефонував ОСОБА_1 , однак вона зазначила, що не має часу та бажання телефонувати і спілкуватися з та жодної нимдопомоги їм не потрібно.
У 2022 році коли розпочалось російське вторгнення в Україну, було порушено нормальне функціонування життя, а свобода пересування була значно обмежена, тому не було змоги приїжджати до батька.
Оскільки, вони з батьком проживали у різних населених пунктах, він не мав змоги постійно навідуватися до нього, однак неодноразово телефонував йому для підтримання зв`язку та цікавився його самопочуттям.
Звертаю увагу Суду, що батько ОСОБА_3 проживав з ОСОБА_1 , та не потребував допомоги саме від нього. Оскільки, жодного разу вони не зверталися до мене з проханням про будь-яку допомогу батькові, а на його пропозиції допомогти, він не отримував жодної відповіді.
На думку відпвідача, для постановления рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 потребував саме його допомоги, і що він мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Те, що він спілкувався останні роки з батьком особисто через телефонний зв`язок і не навідався до нього під час лікування у лікарні, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги.
Звертає увагу Суду, що Позивачка не надала жодних доказів які підтверджують те, що він свідомо ухилявся від надання допомоги власному батьку.
Позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Возьний Я.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги.
Позивач ОСОБА_1  додатково пояснила, що відповідача має бути усунено від права на спадкування, оскільки за життя батька, який через похилий вік і повторно перенесений інсульт в 2022 році був у безпорадному стані. Син ухилявся від надання йому допомоги, близько десяти років до дня смерті ОСОБА_5 , жодного разу не навідувався до свого батька, не дзвонив, не надавав йому жодної допомоги, і взагалі не інтересувався його станом та життям. За час перебування чоловіка в лікарні син жодного разу не провідав його, хоча знав, про стан свого батька, тому що вона телефонувала до сестри покійного, щоб вона передала. До відповідача ОСОБА_5 та його дружини вона не могла додзвонитися.
Представник відповідача адвокат Вінтоняк Н.М. позову не визнав, з підстав зазначених у відзиві. 
Відповідач ОСОБА_5 в судовому засідані 10.10.2025 позову не визнав, посилаючись на те, що у 2019 році він разом із донькою та сином, а також із зятем, приїжджав до батька ОСОБА_3 , щоб навідати його та познайомити батька-діда із нареченим його доньки. Також, існує зроблена фотографія під час відвідування ОСОБА_3 .
За час життя батька він намагася підгримувати і зв`язок з ним та його дружиною ОСОБА_1 , неодноразово приїжджав та допомагав батькові по господарстві, а саме: брав участь у роботі на городі, дбав про чистоту двору, заготовляв сіно та здійснював інші господарські роботи. Також приблизно 1 раз на місяць він телефонував баткові.
Після 2022 року батько ОСОБА_3 проживав з ОСОБА_1 та не потребував допомоги саме від нього. Про його безпорадний стан йому не було відомо нічого. За останні п`ять років жодного разу ні батько, ні його дружина не зверталися до нього з проханням про будь-яку допомогу батькові.
Додатково пояснив, що з 2017 року він стоїть на обліку у зв`язку з захворюванням на цукровий діабет ІІ типу.
Інші учасники справи в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 
Суд, заслухавши вступне слово сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази, подані сторонами, та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, приходить до наступного висновку.
20 березня 1979 року позивач ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_3 , який вони зареєстрували в Старонижбірівській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис № 02, що підтверджується доданою до заяви. (а.с.8).
Після укладення шлюбу вони проживали разом в житловому будинку в АДРЕСА_1 , який належав їм на підставі спільної часткової власності. (а.с.11-14, 15,16,17-18, 20).
Як встановлено, ОСОБА_3 з 20.08.2022 до 30.08.2022, перебував на стаціонарному лікуванні в КНП Теребовлянської міської ради «Теребовлянська міська лікарня», діагноз: ішемічний кардіоемболічний інсульт в басейні лівої СМА, ранній найгостріший період, наявністю вираженої сенсо-моторною афазії вираженого правобічного геміпарезу, синдром середньої мозкової атерії, інша вторинна гіпертензія, атеросклеротична серцево-судинна хвороба, фібриляція та трипотіння передсердь, що підтверджується медичною картою стаціонарного хворого № 2574, також із медичних документів видно, що спадкоємець переніс повторні ішемічні інсульти в басйні лівої СМА (10 та 1,5 роки тому). Розмовляв та пересувався самостійно за допомогою палички. (а.с.22-32, 33-36).
Допомогу йому надавала дружина позивач ОСОБА_1 , яка проживала зі спадкодавцем до дня його смерті. Позивач є особою похилого віку.
Згідно довідки КНП «ЧЦМЛ» Чортківської міської ради від 05.02.2024 №11, виписки-епікризу з історії хвороби, ОСОБА_1 з 24.01.2024 до 07.02.2024 перебувала на стаціонарному лікуванні в Чортківській центральній міській лікарні, діагноз: закритий перелом шийки лівої стегнової кістки із зміщенням відламків. Проведено оперативне лікування: 29.01.2024, тотальне цементне ендопротезування лівого кульшового суглобу. Хвора потребувала стороннього догляду. (а.с.37,38).
ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік позивача ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилася спадщина за законом, на все належне йому майно. (а.с.9).
ОСОБА_1 здійснила поховання свого чоловіка ОСОБА_3 (а.с.19).
У відповідності до ст. 1269 Цивільного Кодексу України позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, де дізналася про те, що з заявою про прийняття спадщини звернувся також син покійного чоловіка ОСОБА_2 надалі (відповідач), про, що нотаріусом була заведена спадкова справа № 22/2025, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру № 82127324. (а.с.10).
Згідно наданої стороною відповідача суду копії довідки сімейного лікаря амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Васильківці Ольшевської ОСОБА_6 від 29.08.2025 №34, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2017 року знаходиться на «Д» обліку. Діагноз: цукровий діабет ІІ типу, середньої важкості в стані субкомпенсації. Діабетична полінетропатія, сенсорна форма. ІХЕ в поєднанні з метаболічною кардіоміопатією. Отримує постійне амбулаторне лікування. (а.с.68).
Відповідно до приписів статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У статті 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права.
При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. При цьому необхідно встановити, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За змістом частини п`ятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).
При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.
Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.
Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.
Безпорадним необхідно розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від: 14 листопада 2018 року в справі № 712/4709/15-ц, від 4 березня 2019 року в справі № 321/1573/17-ц, від 17 липня 2019 року в справі № 676/5086/15-ц, від 29 червня 2021 року в справі № 750/9209/20-ц.
У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що «ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій».
Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2019 року у справі № 566/909/17 (провадження № 61-11879св19) та від 29 січня 2020 року у справі № 205/330/17 (провадження № 61-11539св19).
Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.
Позбавлення особи права на спадкування - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Статтею 78 ЦПК України встановлено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частинами 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Не зважаючи на заяви позивача ОСОБА_1 , належних і допустимих доказів на підтвердження обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог перед судом не доведено.
На думку суду стороною позивача не доведено, перед судом, винної поведінки відповідача та обставин свідомого ухилення ОСОБА_5 від надання допомоги померлому ОСОБА_3 .. Зокрема, позивачем ОСОБА_1 не доведено, що померлий потребував допомоги саме від відповідача, оскільки позивачем визнається та матеріалами справи підтверджено отримання померлим допомоги від позивача. Оцінюючи матеріальну змогу відповідача ОСОБА_5 надавати допомогу спадкодавцю, суд також враховує стан здоров`я відповідача, який з 2017 року перебуває на «Д» обліку у зв`язку з захворюванням на цукровий діабет ІІ ступеня. Отримує постійне лабораторне лікування.
Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 винної поведінки відповідача ОСОБА_5 не підтвердили.
Так, в судовому засіданні свідки підтвердили безпорадний стан ОСОБА_3 , який після повторно перенесеного інсульту в 2022 році погано пересувався, ходив за допомогою палиць, потребував сторонньої допомоги щодо харчування, лікування, гігієнічних процедур. Дружина ОСОБА_3 . ОСОБА_1 постійно піклувалася про свого чловіка. В 2024 році теж певний час хворіла, перенесла операцію та ходила на милицях. Коли вона лежала в лікарні, сусіди допомагали ОСОБА_3 , носили йому їжу. Син ОСОБА_5 не навідувався до батька з 2019 року. ОСОБА_3 чекав на сина. Говорив дружині ОСОБА_1 , щоб вона щось купила на свята, може син заїде.
Свідок ОСОБА_8 , яка працює соціальним працівником додатково пояснила, що ОСОБА_3 , ОСОБА_1 з 01.08.2022 року перебували на обліку та потребували соціальної допомоги. ОСОБА_3 в 2022 році переніс 3-й інсульт і постійно потребував сторонньої допомоги. Він говорив їй, що в нього є син і може приїде до нього на свята. В ОСОБА_3 був мобільний телефон, але вона не бачила, щоб покійний ним користувався.
На думку суду, цих показання свідків не доводять того, що спадкодавець у зв`язку з тяжкою хворобою перебуваючи у безпорадному стані, висловлював прохання або бажання про надання допомоги саме з боку сина ОСОБА_5 , а ОСОБА_5 , знаючи про це свідомо ухилявся від надання такої допомоги.
Оцінивши докази в справі щодо їх належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 141, 142, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Гусятинського районного нотаріального округу Дутка Наталія Миколаївна про усунення від права на спадкування за законом, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 28.01.2026.

Суддя Гусятинського районного суду   
Тернопільської області       Ірина ЛИСЮК