Справа № 740/6334/25 
Провадження № 2/740/388/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року м. Ніжин  
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Карпуся І.М.,
із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,
за участю: 
позивачки ОСОБА_1 ,
представника позивачки - адвоката Кушнеренка Є.Ю. (в режимі відеоконференції),
представника відповідачки - адвоката Гордієць В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 через представника - адвоката Кушнеренка Є.Ю. звернулася до суду із позовом, у якому просить встановити факт, що вона та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період із 12.01.2024 до 21.02.2025.
Позов аргументовано тим, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . У шлюбі народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
12.01.2024 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано, але фактично після розлучення подружжя продовжило жити однією сім`єю у будинку позивачки в АДРЕСА_1 .
За час проживання однією сім`єю, як чоловік і дружина, вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займались благоустроєм будинку, робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, всі свята проводили у колі рідних та друзів.
ОСОБА_3 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією рф проти України. 21.02.2025 під час виконання військового обов`язку в районі с. Улакли Покровського району Донецької області ОСОБА_3 зник безвісти.
Встановлення факту проживання однією сім`єю позивачці необхідно для отримання пільг від держави, оскільки звернувшись до військової частини з метою отримання виплат за зниклого безвісти чоловіка, їй відмовлено у здійсненні таких та повідомлено, що цивільні дружини не включені до переліку членів сім`ї військовослужбовця, які можуть отримувати частку його грошового забезпечення.

Представником відповідачки ОСОБА_5 - адвокатом Гордієць В.С. подано відзив на позов, у якому відповідачка просить відмовити у задоволенні позову. 
В обгрунтування зазначає, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано на підставі рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 12.01.2024, яке набрало законної сили 12.02.2024.
Вказаним рішенням суду було установлено, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а подружні відносини припинилися більше року тому. В письмових заявах від 18.12.2023 поданих сторонами до суду також підтверджується, що сторони просять розірвати шлюб. Тому очевидним є встановлення судом обставин припинення подружніх відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 
ОСОБА_3 був призваний на військову службу 08.11.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 , служба за мобілізацією. 
З 23.11.2024 по 03.01.2025 перебував на військових навчаннях у в/ч НОМЕР_2 , а з 10.01.2025 зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 на посаду солдата резерву НОМЕР_3 запасної роти військової частини НОМЕР_1 та переміщений на посаду стрільця-снайпера 1 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 .
30.01.2025 призначений на посаду командира 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 . 16.02.2025 вибув до підпорядкування командира ОТУ '' ІНФОРМАЦІЯ_6 '' ОСУВ '' ІНФОРМАЦІЯ_6 '' (з метою виконання бойових (спеціальних) завдань. 
Близькими родичами ОСОБА_3 вказав: син - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_2 та сестра - ОСОБА_8 , що підтверджується Актом службового розслідування №2228 від 17.03.2025. З цього вбачається, що ОСОБА_3 особисто не виявив бажання вказати позивачку ОСОБА_1 до кола близьких родичів.
ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання ОСОБА_3 зник безвісти в районі с. Улакли Покровського району Донецької області.
24.02.2025 відповідачка звернулася до Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області за фактом зникнення безвісти її сина - ОСОБА_3 , військовослужбовця ЗСУ.
Після мобілізації з 08.11.2024 по день зникнення 21.02.2025 ОСОБА_3 не проживав разом з ОСОБА_1 , вони не вели спільного господарства. Він постійно був зареєстрований разом з відповідачкою в АДРЕСА_2 . Із позивачкою підтримував зв`язок тому, що в них є спільний син ОСОБА_9 . Для зустрічі батька та сина ОСОБА_1 привозила спільного сина ОСОБА_9 у військову частину.
Таким чином, відповідачка вважає, що позивачкою не доведено факту її проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 12.01.2024 до 21.02.2025.

У відповіді на відзив представник позивачки зазначив, що твердження відповідачки у відзиві про те, що ОСОБА_3 не проживав після розлучення з ОСОБА_1 спростовується особистим листуванням та телефонними дзвінками між позивачкою та ОСОБА_3 . У зазначених повідомленнях простежується постійна комунікація побутового характеру, узгодження сімейних питань та взаємна участь у повсякденному житті. Крім того, у листуванні відображено щирі особисті стосунки, наявність емоційної прив`язаності, взаємної турботи та підтримки, що підтверджує існування тісного емоційного зв`язку та почуттів, характерних для подружніх стосунків. 
У довідці, виданій Бутівським старостинським округом №1 Городнянської міської ради Чернігівського району Чернігівської області від 24.02.2025 вказана інформація, що ОСОБА_3 проживав разом зі співмешканкою ОСОБА_1 .
Оскільки пара проживали разом, то всі документи чоловіка знаходяться у розпорядженні ОСОБА_1 та копії додані до позовної заяви, що також підтверджує факт спільного проживання.
Відповідачка зазначає, що близькими родичами ОСОБА_3 вказав: сина ОСОБА_4 , матір ОСОБА_2 та сестру ОСОБА_8 , що підтверджується Актом службового розслідування №2228 від 17.03.2025. Крім того, наголошує, що її син особисто не виявив бажання вказати позивачку ОСОБА_1 до кола близьких родичів. Однак, згідно копії облікової картки військовослужбовця ОСОБА_3 , членами його родини зазначено дружину ОСОБА_1 та дітей, які перебувають на його утриманні, а саме: ОСОБА_10 - 2010 року народження, ОСОБА_11 - 2011 року народження, ОСОБА_12 - 2013 року народження.
Позивачка систематично звертається до різних установ та організацій, які здійснюють діяльність з розшуку осіб, зниклих безвісти. Направляє звернення та листи щодо чоловіка на сторону держави-агресора через Координаційний штаб з питань поводження з військовополоненими, бере участь у зустрічах із представниками Міжнародного комітету Червоного Хреста та інших відповідних організацій. Зазначені дії свідчать про постійні спроби позивачки встановити зв`язок із чоловіком та з`ясувати його долю, зокрема щодо можливого перебуванні у полоні. Водночас зі сторони матері та сестри будь-які активні дії, спрямовані на його розшук або встановлення місцезнаходження, відсутні.

Представником відповідачки - адвокатом Гордієць В.С. подано заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначено, що твердження представника позивачки про те, що ОСОБА_1 із ОСОБА_3 увесь час були зареєстровані та жили разом до останнього дня за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку належному позивачці, не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_3 був зареєстрований разом з відповідачкою в АДРЕСА_2 .
Довідку органу місцевого самоврядування від 24.02.2025 про факт спільного проживання не можна приймати до уваги, оскільки в ній не вказано з якого саме періоду було фактичне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також на підставі яких доказів було встановлено фактичне проживання. 
З 2023 року по лютий 2024 рік ОСОБА_3 проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 . Працював неофіційно в с. Вертіївка, періодично навідував сина. З лютого по листопад 2024 року він проживав та працював не офіційно в м. Чернігів. В той період він проживав у гуртожитку. До позивачки приїздив виключно для зустрічі з сином, якого дуже любив і намагався забезпечити його всім необхідним та приділити йому як найбільше уваги. 
Особисте листування та телефонні дзвінки не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. 
Документи ОСОБА_3 перебувають у позивачки тому, що після того як відповідачка ОСОБА_2 отримала сповіщення про зникнення безвісти сина ОСОБА_3 , вона перебувала і перебуває у тяжкому психоемоційному стані, і коли їй надійшли його особисті документи з військової частини, з нею зв`язалася позивачка з проханням надіслати їй отримані документи для сина ОСОБА_9 . Відповідачка без вагань переслала позивачці документи. Тому перебування особистих документів ОСОБА_3 в розпорядженні позивачки не підтверджує факт їх спільного проживання.

Від заінтересованої особи, Міністерства оборони України, надійшли письмові пояснення, у яких просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачка не надала належних і допустимих доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, подані докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо.

Від заінтересованої особи, військової частини НОМЕР_1 , заяв по суті справи не надійшло. 

Ухвалою судді 24.11.2025 провадження у справі відкрито, призначено підготовче судове засідання .
Ухвалою суду 13.01.2026 підготовче провадження закрито, призначено судовий розгляд справи по суті. 

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кушнеренко Є.Ю. позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив і просили їх задовольнити. ОСОБА_1 пояснила, що просить встановити факт проживання її з ОСОБА_3 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу саме з 12.01.2024, так як ця дата є датою ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу між ними. Щодо наведених у рішенні суду про розірвання шлюбу доводів, якими обгрунтовувалися її позовні вимоги, про те що подружні відносини припинилися більше року і вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть, то такі обставини дійсності не відповідали. Насправді, коли вона звернулася до суду у Городні, то бажала шлюб розірвати через те, що на той час взаємовідносини з ОСОБА_3 погіршилися. Працівник суду їй допомогла скласти позовну заяву і надиктувала їй зміст позову. З кінця 2023 року орієнтовно до лютого 2024 року ОСОБА_3 проживав у Вертіївці у матері, де також підробляв неофіційно на роботах із металобрухтом, та приїздив періодично до сім`ї у Бутівку. Приблизно з лютого 2024 року до кінця весни - початку літа 2024 року проживав з нею і сином у Бутівці. Орієнтовно з кінця весни - початку літа 2024 року і до призову у листопаді 2024 року 1-м (Городнянським) відділом Чернігівського РТЦК на військову службу по мобілізації працював вахтовим методом не офіційно на пилорамі у Чернігові, тривалість вахти 2 тижні, та 2 тижні час відпочинку. У період вахти проживав у Чернігові у гуртожитку в мікрорайоні "Масани", а у дні відпочинку приїздив у Бутівку до сім`ї, де вів з нею господарство, мав спільний побут, робив ремонт. Так, домовлявся за виконання робіт з буріння і облаштування свердловини на воду, і вона платила за роботу, а він придбав насосну станцію. Під час приїздів до сім`ї у Бутівку, як у період підробітків у Вертіївці, так і у період роботи у Чернігові, надавав їй зароблені гроші та фінансово брав участь в утриманні сім`ї, хоча документальних доказів цього немає, так як був готівковий обіг. За місцем проживання до будинку у Бутівці з комунальних послуг надається постачання електроенергії, за що сплачувала вона. У спірний період часу вона займалася вдома по господарству. Після мобілізації, допоки ОСОБА_3 не отримував грошового забезпечення, вона йому перераховувала грошові кошти на картку. Коли ОСОБА_3 почав отримувати грошове забезпечення, він перераховував їй на карту гроші, а інколи - його співслужбовці, яким він кошти надавав готівкою. Під час проходження ОСОБА_3 базової військової підготовки одного разу приїздила з сином провідувати його. Особисті документи ОСОБА_3 зберігалися у будинку у Бутівці, безпосередньо їй він їх передав перед вибуттям на схід. Після вибуття ОСОБА_3 для виконання бойових завдань, спілкувалася з ним по телефону, він їй надав контактні дані відповідальних осіб військової частини. Про зникнення безвісти ОСОБА_3 їй по телефону ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомив його брат, так як сповіщення про це прийшло за місцем реєстрації ОСОБА_3 на адресу його матері. Комунікувала з представниками військової частини та відповідачкою щодо того, кому військова частина має надіслати його особисті речі. Зрештою, такі речі були надіслані поштою їй, зі згоди відповідачки. 
Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Гордієць В.С. у задоволенні позову просила відмовити з підстав, наведених у відзиві і запереченнях на відповідь на відзив. Наполягала на недоведеності наданими позивачкою доказами наявності у взаємовідносинах між позивачкою і ОСОБА_3 у спірний період усіх ознак, притаманних подружжю, зокрема спільного бюджету, взаємних прав і обов`язків. 
Представник заінтересованої особи, Міністерства оборони України, у поданих до суду 02.02.2026 поясненнях просив розгляд справи проводити за участю представника Міністерства оборони України, проте у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, клопотань про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції чи про відкладення розгляду справи не подав. Про розгляд справи Міністерство оборони України повідомлено згідно з п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України шляхом доставлення судової повістки до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд». 
Представник заінтересованої особи, військової частини НОМЕР_1 , у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, клопотань про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції чи про відкладення розгляду справи не подав. Про розгляд справи військову частину НОМЕР_1 повідомлено згідно з п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України шляхом доставлення судової повістки до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд». 

Заслухавши пояснення і доводи позивачки ОСОБА_1 , представників сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у с. Бутівка Чернігівського району Чернігівської області (а.с. 15, 25).
ОСОБА_3 зареєстрований у с. Вертіївка Ніжинського району Чернігівської області (а.с. 25).
20.07.2018 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб у Городнянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 (а.с. 23).
ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі в них народився син ОСОБА_9 , про що надано свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 (а.с. 24). 
Подружжю ОСОБА_16 відділом культури, сім`ї, молоді та спорту Городнянської міської ради 02.01.2023 видано посвідчення багатодітної сім`ї зі строком дії до 09.06.2029 (а.с. 22). 
Згідно записів у військовому квитку за 10.08.2023 ОСОБА_3 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, як такому, що має на утриманні троє і більше дітей віком до 18 років (а.с. 18).
12.02.2024 набрало законної сили рішення Городнянського районного суду Чернігівської області у справі № 732/1697/23, яким шлюбу між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 27-28).
08.11.2024 медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 визнаний придатним до військової служби, як слідує із записів військового квитка (а.с. 19). 
11.11.2024 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 призваний до ЗСУ, згідно записів облікової картки (а.с. 62 зворот).
ОСОБА_3 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.01.2025 №10 зарахований до списків особового складу (а.с. 57 зворот) та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.01.2025 №30 призначений на посаду командира 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , і відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.02.2025 №49 вибув до підпорядкування командира ОТУ '' ІНФОРМАЦІЯ_6 '' ОСУВ '' ІНФОРМАЦІЯ_6 '' (з метою виконання бойових (спеціальних) завдань, як слідує з п.3.4, 3.5 акта службового розслідування №2228 від 17.03.2025 (а.с. 52).
21.02.2025 ОСОБА_3 під час обстрілу противника в районі населеного пункту Улакли Покровського району Донецької області зник безвісти, що підтверджується: копіями акта службового розслідування №2228 від 17.03.2025; витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.03.2025 №111; витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20250409-1522; сповіщення сім`ї № 6 (а.с. 20-21, 48-56) .
За фактом зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025270380000163 від 24.02.2025 за заявою ОСОБА_2 (а.с. 64). 
Згідно з довідкою Бутівського старостинського округу № 1 Городнянської міської ради Чернігівської області від 24.02.2025 №35, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а фактично проживав в АДРЕСА_1 , разом із співмешканкою ОСОБА_1 (а.с. 25). 
Під час проходження ОСОБА_3 базової військової підготовки позивачка приїздила з сином провідувати його, що засвідчено на світлинах і слідує з пояснень позивачки (а.с. 73).
Особисті документи ОСОБА_3 зберігаються у позивачки і надані нею в копії до суду, зокрема: свідоцтво про народження, посвідчення дитини постраждалої від Чорнобильської катастрофи, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про загальну середню освіту, трудова книжка, посвідчення водія, посвідчення тракториста-машиніста, свідоцтво про здобуття професії "Пожежний-рятувальник", медична книжка, картка обліку виконання вправ стрільб, метання бойових гранат, психологічної підготовки, КТЗ під час БЗВП, оціночний лист результатів проведення комплексного тактичного заняття від 01.-03.01.2025, сертифікат про закінчення базової загальновійськової підготовки від 03.01.2025 (а.с. 58 - 60, 29 - 47).
У грудні 2024 року - до 20.02.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по телефону мали спілкування, зміст і характер зокрема текстових повідомлень свідчить про емоційний зв`язок і обговорення щодо спільного сина, що підтверджується наданою позивачкою роздруківкою з додатку WhatsApp (а.с. 65 - 71). 
Свідок ОСОБА_15 надала показання про те, що є рідною тіткою позивачки, проживає у Бутівці і практично кожного дня відвідувала сім`ю позивачки. То ж їй відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом. ОСОБА_3 не було вдома тільки коли їздив на роботу у Чернігів. Жили вони як чоловік і жінка, тримали підсобне господарство. У Вертіївці ОСОБА_3 прожив приблизно 2 - 3 тижні, коли там був на заробітках. Про розірвання шлюбу між подружжям ОСОБА_16 дізналася не відразу, а згодом, але ще до мобілізації ОСОБА_3 . 
Свідок ОСОБА_17 надала показання про те, що є продавцем продуктового магазину у Бутівці та подругою позивачки. Про відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вдома їй нічого не відомо, а з того, що бачила "на людях" нічого погано сказати не може. Від інших односельчан чула, що вони розлучилися. ОСОБА_3 приходив часто з сином у магазин, скуплявся. Бачила ОСОБА_3 у селі постійно, окрім періодів коли він їздив на заробітки. 
Свідок ОСОБА_18 надала показання про те, що є кумою позивачки, проживає у Бутівці. Їй відомо, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 проживали разом як чоловік і жінка, у тому числі і після розлучення, ОСОБА_3 допомагав по господарству, робив ремонт, а не був вдома у Бутівці тільки коли їздив на заробітки. Бачила ОСОБА_3 у селі часто, допоки він не був призваний на військову службу. Також бачила ОСОБА_3 при проходженні ним перед призовом ВЛК у лікарні у Городні, де і сама була у власних справах. Після зникнення його безвісти, ОСОБА_1 вживає заходів щодо його пошуку. У матері ОСОБА_3 жив не довго коли працював у селі за місцем проживання матері. 
Свідок ОСОБА_8 надала показання про те, що є рідною сестрою ОСОБА_3 , проживає у Вертіївці. З кінця 2023 року по лютий 2024 року її брат ОСОБА_3 працював неофіційно на пункті приймання металобрухту у Вертіївці і проживав у матері у Вертіївці, де вона його особисто бачила коли відвідувала матір. У спілкуванні брат часто жалівся, що його відносини з ОСОБА_1 розладналися, у них він почуває себе як сусід, врешті вони розлучилися. Як вона розуміла зі спілкування з братом, що єдиним спільним, що пов`язує його з ОСОБА_1 є дитина. Надалі ОСОБА_3 працював у Чернігові та проживав там у гуртожитку, що їй відомо зі спілкування з ним по телефону. У Бутівку він їздив тільки для побачення з сином раз в 10 днів чи раз в два тижні, інколи міг залишитися на кілька днів, що їй відомо зі слів матері. Мати згодилася, щоб особисті речі брата з військової частини були надіслані ОСОБА_1 , так як вирішила, що споглядання таких речей їй буде тяжко переживати емоційно. 

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).
Статтею 1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.
Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення чинного законодавства.
Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.
Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.
У постанові від 17.01.2024 у справі № 759/14906/18 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.
Отже, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні відносинам подружжя. 
Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.
Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За змістом ст.ст. 77 - 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
В пункті 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Суд звертає увагу, що позивачка просить встановити факт проживання її з ОСОБА_3 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу саме з 12.01.2024 до 21.02.2025, так як 12.01.2024 є датою ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу між ними. 
Однак, дана вимога в частині періоду з 12.01.2024 по 12.02.2024 не грунтується на нормах Сімейного кодексу України, адже до 12.02.2024 шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 припинений не був, так як рішення Городнянського районного суду Чернігівської області у справі №732/1697/23, яким шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано, набрало законної сили 12.02.2024, тоді як згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, а за правилами ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
То ж з цих підстав не підлягає задоволенню позовна вимога про встановлення факту проживання з 12.01.2024 до 21.02.2025 ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в частині періоду з 12.01.2024 по 12.02.2024.
Щодо періоду з 12.02.2024 до 21.02.2025 позивачкою не надано достатніх у своїй сукупності доказів, які б давали змогу дійти висновку про наявність у неї з ОСОБА_3 у цей період таких притаманних подружжю ознак, як спільний бюджет, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав і обов`язків, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт. 
Показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 не можуть бути достатньою підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, тим паче, що свідкам ОСОБА_17 та ОСОБА_18 відома лише загальна інформація про проживання крім періодів перебування на заробітках ОСОБА_3 з ОСОБА_1 до мобілізації у Бутівці, без того ступеня обізнаності про стан взамовідносин ОСОБА_3 з ОСОБА_1 , який би дозволив установити дійсний зміст цих взаємовідносин, свідченням чого є і те, що свідки навіть не знали про розірвання взимку 2024 року подружжям ОСОБА_16 шлюбу, а довідалися про це від інших односельчан згодом. Показання ж свідка ОСОБА_15 не може бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю. 
Надані позивачкою докази підтверджують, що після розірвання шлюбу і до листопада 2024 року ОСОБА_3 приїжджав за місцем проживання ОСОБА_1 і їх спільного сина у Бутівку, проводив там час, міг перебувати кілька днів, але не перебував там постійно, пройшов ВЛК і був призваний на військову службу у Городні, мав емоційний зв`язок з ОСОБА_1 і з їх спільним сином, після мобілізації на навчанні ОСОБА_1 відвідувала у Гончарівському ОСОБА_3 і привозила сина, ОСОБА_3 залишив свої особисті документи на зберігання ОСОБА_1 перед вибуттям на схід, підтримував спілкування і дистанційно після мобілізації. 
Між тим, за показаннями свідка ОСОБА_8 , її брат ОСОБА_3 після розірвання взимку 2024 року шлюбу з ОСОБА_1 , у період роботи у Чернігові до мобілізації у листопаді 2024 року, там же у Чернігові і жив у гуртожитку, а приїжджав у Бутівку тільки для побачення з сином, так як був сильно емоційно до нього прив`язаний і дуже його любив, як вона розуміла зі спілкування з братом по телефону.
До цього ж зводиться позиція відповідачки ОСОБА_2 . 
Близькими родичами ОСОБА_3 за актом службового розслідування №2228 від 17.03.2025 вказано: син - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_2 та сестра - ОСОБА_8 .
Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 значиться АДРЕСА_2 .
Суд відмічає, що саме позивачка несе тягар доказування у справі і вона має надати докази на підтвердження обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог.
Однак, у матеріалах справи недостатньо доказів для встановлення значущих для справи обставини перебування і відвідування ОСОБА_3 . ОСОБА_1 і сина у Бутівці в аспекті характеристики їх взаємовідносин на предмет не лише періодичного спільного проживання у спірний період, а і наявності спільного бюджету і ведення спільного господарства. 
Спільне проживання протягом певного періоду за однією адресою принаймні з двотижневими переривами, що як для незначного проміжку часу з 12.02.2024 по 11.11.2024, є досить тривалими, не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю без наявності інших ознак сім`ї.
Але позивачкою не надано доказів участі ОСОБА_3 у спірний період коштами в утриманні житла, придбані речей для ремонту чи інших його витрат для спільних інтересів його і ОСОБА_1 як сім`ї, надання взаємної підтримки і коштів один одному в спільних інтересах для потреб сім`ї. 
Записи про сімейний стан і місце проживання у копії облікової картки ОСОБА_3 (а.с. 62, 105 зворот), на які посилається позивачка, є нечитабельними, окрім запису "розлучений". 
Подані ж документи про вжиття заходів для встановлення місця знаходження ОСОБА_3 та звернення з цією метою до відповідних органів влади після зникнення його безвісти (а.с. 20, 32), не відносяться до періоду 12.02.2024 - 21.02.2025, упродовж якого підлягає доведенню наявність між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 притаманних подружжю ознак, та самі по собі таких ознак не підтверджують. 
Більшість поданих позивачкою роздруківок фотозображень з подіями приватного життя її, ОСОБА_3 та сина (а.с. 72, 74-75) також не відносяться до періоду 12.02.2024 - 21.02.2025, а відтак і до предмета доказування, то ж є неналежними доказами, за виключенням світлин з відвідування ОСОБА_3 на військових навчаннях (а.с. 73).
Підсумовуючи наведене, суд, надавши оцінку зазначеним вище доказам, поданим позивачкою на підтвердження факту проживання однією сім`єю без шлюбу, дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не надала достатніх доказів, які свідчать про те, що між нею та ОСОБА_3 у спірний період мали місце відносини, які притаманні подружжю (спільне проживання, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю) саме у їх сукупності, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
У зв`язку з відмовою в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, згідно з ст. 141 ЦПК України покладаються на позивачку. 
Керуючись ст.ст. 12, 81, 263 - 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу - відмовити. 
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повний текст рішення складено 09.02.2026. 

Суддя І.М. Карпусь