П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/4034/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О. 
Суддя-доповідач - Курко О. П. 
12 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Курка О. П. 
суддів: Ватаманюка Р.В.  Боровицького О. А. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 звернулась в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у Вінницькій області, в якій просила:
1. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Форми «С» Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 21.02.2025 №0038760705;
2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Форми «С» Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 21.02.2025 №00038770705.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зареєстрована та перебуває на податковому обліку в Хмельницькій ДПІ ГУ ДПС у Хмельницькій області з 19.06.2020, та здійснює свою підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_1 .
Головним управлінням ДПС у Вінницькій області, відповідно до наказу за №709к від 29.01.2025 р., 30 січня 2025 року проведено фактичну перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
За результатами перевірки, 30.01.2025 ГУ ДПС у Вінницькій області складено Акт (Довідку) фактичної перевірки, яким встановлено наступні порушення:
1. п.п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995р. №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;
2. Порушено «Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців в тому числі платників єдиного податку» затверджений наказом Мінфіну від 03.09.2021 р. № 496.
Не погодившись з висновками Акту фактичної перевірки, 07.02.2025 року позивачем направлено ГУ ДПС у Вінницькій області заперечення на Акт фактичної перевірки від 30.01.2025. До заперечення були додані документи на підтвердження та походження товарно-матеріальних цінностей, які реалізовувались в магазині.
Листом від 20.02.2025 №6050/6/02-32-07-05-14 ГУ ДПС у Вінницькій області повідомлено позивача, що розглянувши обставини та факти викладені в Акті фактичної перевірки №27/02-32-07-05/НВ748268 від 30.01.2025 року за результатами розгляду заперечення б/н від 07.02.2025 року на Акт фактичної перевірки №27/02-32-07-05/НВ748268 від 30.01.2025 року в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює торгівлю ФОП ОСОБА_2 , щодо порушень Закону №265 залишити без змін, а заперечення без задоволення.
21 лютого 2025 року Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області на підставі Акту фактичної перевірки від 30.01.2025 прийнято податкові повідомлення-рішення:
- №0038770705, форми С», яким встановлено порушення п. 2, 11 ст. 3 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», яким визначено суму штрафних санкцій у розмірі 375,13 грн.;
- №0038760705, форми «С», яким встановлено порушення п. 12 ст. 3 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», яким визначено суму штрафних санкцій у розмірі 126 016,00 грн.
Позивач, вважаючи протиправними вищевказані податкові повідомлення-рішення, звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Суд встановив, що в наказі ГУ ДПС у Вінницькій області №709к від 29.01.2025 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 » зазначено, що фактичну перевірку буде здійснено на підставі пп. 80.2.2 пункту 80.2 ст. 80 глави 8 розділу ІІ, п. 69.27 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» та керуючись ст. 20, 61, 62, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п. 82.3 ст. 82 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями), з питань дотримання вимог Законів України: від 06.07.1995р. №165/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями), від 02.03.2015р. №222-VII «Про ліцензування видів господарської діяльності» (із змінами та доповненнями), Кодексу законів про працю України від 10.12.1971р. №392-VII (із змінами і доповненнями) та інших нормативних актів, контроль за дотримання яких покладено на територіальні органи ДПС, та відповідно доповідної записки відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області №410/02-32-07-05 від 28.01.2025р. 
З огляду на викладене, суд погоджується з тим, що наказ про призначення фактичної перевірки щодо позивача був винесений на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, і під час розгляду справи контролюючий орган довів наявність підстав для проведення фактичної перевірки, передбачених пунктом 80.2 статті 80 ПК України.
Щодо порушень, встановлених за результатами проведеної перевірки, суд враховує наведене нижче.
Так, проведеною посадовими особами Головного управління ДПС у Вінницькій області перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:
1. п.п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995р. №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;
2. «Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців в тому числі платників єдиного податку» затверджений наказом Мінфіну від 03.09.2021 р. № 496.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265/95-ВР).
Відповідно до приписів п. 1, 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;
2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Статтею 2 Закону № 265/95-ВР визначено, що розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця. Для цілей цього Закону розрахунки при організації та проведенні азартних ігор є розрахунковими операціями.
Отже, за змістом наведених вимог суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) розрахунковий документ встановленої форми та змісту, що підтверджує виконання розрахункової операції.
Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг) або неповну суму розрахунку при організації та проведенні азартних ігор; непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:
100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за порушення, вчинене вперше;
150 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за кожне наступне порушення.
Суд зазначає, що за позицією позивача, відповідні документи, що підтверджують походження товарів, які знаходились за адресою: м. Вінниця, вул. Олександрівська, 3-129, наявні в магазині. Посадовим особам ГУ ДПС у Вінницькій області було повідомлено, для надання видаткових накладних саме по товарно-матеріальних цінностях зазначених у додатку, враховуючи їх великий обсяг (104 товарні позиції) необхідно мінімум декілька годин, оскільки вказаний товар постачався різними постачальниками і по різних видаткових накладних (більше 50 шт.) і продавцям необхідно відбирати вказані видаткові накладні з загального обсягу наявних видаткових накладних (більше 300 шт.) по всіх наявних в магазині товарах. Окрім цього, під час проведення фактичної перевірки магазин продовжував обслуговувати покупців. За таких обставин, підстави для притягнення позивача до відповідальності за статтею 20 Закону №265/95-ВР відсутні.
Натомість, відповідач вважає, що саме по собі ненадання документів, які підтверджують облік та походження товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), є підставою для застосування штрафної санкції, визначеної статтею 20 Закону №265/95-ВР. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний був надати такі документи саме на початок проведення перевірки, тому вчинення ним таких дій під час проведення перевірки не нівелює факту порушення та не звільняє від відповідальності.
Розділ ІІ Закону №265/95-ВР врегульовує питання порядку проведення розрахунків суб`єктами господарювання. У статті 3, яка міститься у зазначеному розділі, перелічено низку обов`язків, які висуваються законодавцем до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
До 01 січня 2022 року пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачав, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Законом №1914-IX, який набрав чинності 01 січня 2022 року, пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР викладено в наступній редакції: «Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті)».
Таким чином, пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в абзаці 3 цієї норми осіб)) вести облік товарних запасів і у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). При цьому до 01 січня 2022 року суб`єкт господарювання зобов`язаний був надати такі документи під час проведення перевірки, а після цієї дати такий обов`язок має бути виконаним саме на початок її проведення.
Разом з тим, відповідальність за порушення вимог Закону №265/95-ВР унормована приписами розділу V цього Закону.
Стаття 20 Закону №265/95-ВР (із змінами, внесеними Законом №1914-IX) передбачає, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
До 01 січня 2022 року зазначена норма передбачала, що фінансова санкція має застосовуватись у подвійному розмірі вартості товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Законом №1914-IX у статті 20 слово "подвійної" було виключено.
Таким чином, за змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) не надання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Таким чином, суд погоджується з позицією контролюючого органу, що не надання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР.
Вищевикладене також узгоджується з правовою позицією, що викладена в постанові Верховного Суду від 11.01.2024 у справі №420/12275/22. 
Контролюючим органом під час фактичної перевірки проводилось саме зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, а не інвентаризація.
Суд погоджується з твердженнями контролюючого органу, що поняття «інвентаризація ТМЦ» та «зняття залишків ТМЦ» не є тотожними поняттями. За своєю суттю інвентаризація - це перевірка фактичної наявності майна і співставлення даних інвентаризації з бухгалтерським обліком. Проведення інвентаризації є необхідним для встановлення нестачі придбаних товарів. Натомість, в даній справі не йдеться про встановлення нестачі товару, йдеться про встановлення товару, який перебуває на момент перевірки в реалізації, але не облікований у передбаченому законом порядку, внаслідок чого проводиться зняття залишків товарно-матеріальних цінностей.
Щодо правової позиції, на яку посилається апелянт, яка викладена в постанові Верховного Суду у постанові від 06.02.2020 року у справі №807/1556/17 суд зазначає, що дана судова практика не є релевантною, оскільки стосується зовсім інших правовідносин. 
Зокрема, зазначена судова практика стосується необхідності проведення інвентаризації для встановлення факту використання чи невикористання платником податку таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (що передбачено статтею 198 ПК України). В даному випадку податковий орган не ставить під сумнів використання товару в господарській діяльності платника. Натомість йдеться про порушення порядку ведення обліку товарних запасів.
Таким чином, суд погоджується з висновками контролюючого органу, що облік товарних запасів в порядку, встановленому законодавством, є частиною порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій. Виходячи із зазначеного, перевіряючи дотримання позивачем порядку обліку товарних запасів, третя особа правомірно здійснювала зняття залишків товарно-матеріальних цінностей в межах проведення фактичної перевірки.
Щодо податкового повідомлення-рішення Форми «С» Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 21.02.2025 №00038770705, суд зазначає наступне.
В абз. 1 Акта перевірки зазначено: «В ході перевірки здійснено інвентаризацію готівки в касі (опис наявності готівки на місці проведення розрахунків додається до акта) становить - 3550,00 грн, згідно денного звіту готівка у сейфі становить 3174,87 грн. Розрахункова операція на суму 375,13 грн не проведено через ПРРО, розрахунковий документ встановленої форми та змісту не створено та не видано». 
Апелянт стверджує, що знаходження готівкових коштів в касі є правомірним. Відповідач не заперечує цього, проте зауважує, що готівкові кошти в касі мають відповідати денному звіту реєстратора розрахункових операцій (Х-звіту).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2002 №199 «Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій та вимог щодо забезпечення виконання фіскальних функцій програмними реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування» Х-звіт - денний звіт без обнулення інформації в оперативній пам`яті реєстратора.
Відповідно до п. 15 постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2002 №199 «Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій та вимог щодо забезпечення виконання фіскальних функцій програмними реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування» Чек X-звіту повинен додатково містити такі дані (всі підсумки та суми обчислюються з початку зміни до моменту формування X-звіту):
підсумок розрахункових операцій за реалізовані товари (надані послуги) за кожною ставкою ПДВ окремо;
літерні позначення та відповідні ставки ПДВ у відсотках;
суми ПДВ за кожною ставкою;
підсумок розрахункових операцій за реалізовані товари (надані послуги), продаж (надання) яких не підлягає обкладенню ПДВ;
загальний підсумок розрахункових операцій за реалізовані товари (надані послуги) з розбивкою за формами оплати;
підсумок розрахункових операцій та суми ПДВ відповідно до абзаців другого, четвертого, п`ятого, шостого цього пункту за сумами коштів, виданих покупцям (споживачам послуг), якщо такий підсумок не дорівнює нулю;
суми готівки за операціями "службового внесення" та "службової видачі";
дату і час друкування чека X-звіту.
У разі призначення реєстратора для роботи з декількома валютами чек X-звіту повинен додатково містити підсумки розрахункових операцій щодо кожної валюти окремо.
Із зазначеного вбачається, що в Х-звіті містяться дані щодо всіх розрахункових операцій за реалізовані товари, що були належним чином фіскалізовані, з розбивкою за формами оплати (готівка/безготівка). При цьому, всі підсумки та суми обчислюються з початку зміни до моменту формування Х-звіту. Разом з цим, виручка в касі на початок робочої зміни має дорівнювати «нулю».
Таким чином, Х-звіт - це звіт, що показує кількість продажів і суми готівкового та безготівкового виторгу з моменту відкриття касової зміни на фіскальному реєстраторі. Друкується цей звіт, зокрема, для того, щоб звірити суму грошей у касі, тобто готівка в касі повинна співпадати з готівкою в Х-звіті.
Натомість в даному випадку, як встановлено за результатами проведеної перевірки, згідно Х-звіту «Зміна №226» станом на 30.01.2025 року о 15 год. 38 хв. 04 сек. готівка у сейфі становить 3174,87 грн, натомість, фактична наявність готівкових коштів на місці проведення розрахунків встановлена 3550,00 грн, що підтверджується описом наявності готівки на місці проведення розрахунків, що є додатком до Акта перевірки, розбіжність становить 375,13 грн. При цьому, службове внесення в Х-звіті не відображене. 
Таким чином, судова колегія погоджується з позицією контролюючого органу, що зазначене свідчить про те, що було реалізовано товар на суму 375,13 грн без проведення розрахункової операції через РРО/ПРРО та без видачі розрахункового документа встановленої форми та змісту, що є порушенням п. п. 1, 2 ст. 3 Закону №265, внаслідок чого до платника правомірно застосовано відповідальність згідно п. 1 ст. 17 Закону №265/95-ВР.
Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ГУ ДПС у Хмельницькій області правомірно винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Ватаманюк Р.В.    Боровицький О. А.