ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/15624/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),
суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року (суддя Кальник В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з даним позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року позов задоволено.
Суд вирішив визнати протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 місячного грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 19.07.2022 року, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги грошової допомоги для оздоровлення у 2020 - 2022 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2020 - 2022 роках, грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки та додаткової відпустки та премії без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року у розмірі 2102,00 гривні, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року у розмірі 2270,00 гривні та встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року у розмірі 2481,00 гривні.
Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 місячного грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 19.07.2022 року, та виплачених за вказаний період: одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги для оздоровлення у 2020 - 2022 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2020 - 2022 роках, компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки та додаткової відпустки й премії з урахуванням посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року у розмірі 2102,00 гривні, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року у розмірі 2270,00 гривні та встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року у розмірі 2481,00 гривні на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням виплачених сум.
Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов залишити без розгляду. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Суд не врахував, що позивачем пропущений строк звернення до суду. 
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, позивач проходила службу, зокрема, в період з 29.01.2020 по 17.06.2022 у Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області.
27.05.2025 позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила: повідомити, який прожитковий мінімум застосовувався для розрахунку основних і додаткових видів грошового забезпечення (в тому числі, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки та додаткової відпустки, премії) ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 17.06.2022; здійснити ОСОБА_1 перерахунок місячного грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 17.06.2022 та виплачених за вказаний період: одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки та додаткової відпустки, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 та встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти, та провести їх виплату.
З листа відповідача №49-01-4709/49-09 від 27.05.2025 вбачається, що позивачу нараховувалось грошове забезпечення, зокрема, в період 29.01.2020 по 17.06.2022, виходячи з прожиткового мінімуму в сумі 1 762,00 грн., встановленого станом на 01.01.2018.
Позивач звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність дій не було доведено.
Приглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. 
Як свідчать матеріали справи, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду по справі №160/15624/25 було задоволено. 
Суд визнав поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 з адміністративним позовом про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та поновлено строк звернення. Відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою від 26 червня 2025 року, суд першої інстанції в задоволенні клопотання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про залишення позову без розгляду в адміністративній справі № 160/15624/25 відмовив.
Суд першої інстанції вірно врахував, що причини пропуску строку звернення до суду слід визнати поважними, а відтак клопотання позивача підлягає задоволенню, а пропущений процесуальний строк поновленню.
Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують.
Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Згідно зі ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 1 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022).
На час виникнення права на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення діяла редакція ст. 233 КЗпП України, яка не обмежувала права позивача на звернення до суду щодо виплати заробітної плати будь-яким строком. 
Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2025 від 11 грудня 2025 року визнано неконституційною частину 1 статті 233 КЗпП України в частині установлення тримісячного строку звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних, працівникові виплат, оскільки призводить до фактичного звуження змісту та обсягу конституційних прав, гарантованих статтями 43 і 55 Конституції України, порушує гарантії своєчасного одержання винагороди за працю та позбавляє працівника реальної можливості ефективно реалізувати право на судовий захист, що суперечить частині першій статті 8 , частині сьомій статті 43, частині першій статті 55 Конституції України.
Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 
Постанова у повному обсязі складена 14 січня 2026 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак 

суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш