Справа № 336/10811/25
Провадження №: 2/336/786/2026 
06.01.26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 січня 2026 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Савеленко О.А., за участю секретаря судового засідання Прохорової А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
ВСТАНОВИВ:
Позивачка ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Чоп`яка В.М. звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. 
В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 26.12.2009 між громадянином республіки Польща ОСОБА_3 та громадянкою України, ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №650. Після шлюбу прізвище чоловіка змінено з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 . Від шлюбу дітей не мають. Подружжя проживало однією сім`єю до початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року у будинку позивача. Однак, в кінці лютого 2022 року відповідач, тікаючи від бойових дій виїхав у Польщу та сторони перестали спілкуватись й підтримувати будь-які відносини. Згодом відповідач змінив номер телефону, що унеможливило будь-яке спілкування та вирішення питання про розлучення, шляхом спільного звернення до суду й подачі заяви про розірвання шлюбу. На даний час позивач перебуває у нових відносинах та має намір повторно вийти заміж, однак внаслідок, того що немає можливості віднайти контакти із відповідачем та розірвати шлюб у позасудовому порядку позивач вимушена звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу.
Посилаючись на викладене вище, позивач просить шлюб розірвати.
Ухвалою судді від 17.11.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились. Представник позивачки позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати, справу розглянути без його участі та без участі позивачки, проти винесення заочного рішення суду не заперечував, про що до суду подав письмову заяву.
Відповідач до суду не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відзив на позовну заяву не подав.
Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Судом встановлено, що громадянин Республіки Польща ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 26 грудня 2009 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 650, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Після реєстрації шлюбу прізвища ОСОБА_5 , ОСОБА_5 .
Від шлюбу сторони спільних дітей не мають.
Спільне життя між сторонами не склалося, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. 
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Під час вирішення спірних правовідносин суд враховує, що їх правове регулювання здійснюється нормами Загальної Декларації Прав Людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 10.12.1948 року й ратифікованої Україною в 1973 році, Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року Законом № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), Сімейного кодексу України № 2947-ІІІ від 10.01.2002 року (із змінами та доповненнями) та Закону України «Про міжнародне приватне право» № 2709-IV від 23.06.2005 року (зі змінами та доповненнями).
Так, статтею 16 Загальної Декларації Прав Людини визначено, що чоловіки i жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися i засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній i повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним i основним осередком суспільства i має право на захист з боку суспільства та держави.
Таке положення міжнародно-правової норми повністю відповідає змісту статті 51 Конституції України, якою регламентовано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Припинення шлюбу громадян України з іноземцями та особами без громадянства, відповідно до ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначається правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.
Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про міжнародне приватне право» форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України.
Між Україною та Республікою Польща діє договір про правову допомогу. 
Згідно ст. 26 Договору між Україною та Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах, ратифікованого Постановою ВР № 3941-XII (3941-12) від 04.02.94, розірвання шлюбу проводиться згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя в момент порушення справи.
Якщо в момент порушення справи один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - громадянином іншої Договірної Сторони, розірвання шлюбу проводиться згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої вони мають місце проживання. Якщо один з подружжя має місце проживання на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство тієї Договірної Сторони, орган якої порушив справу.
У справах про розірвання шлюбу, в випадку, передбаченому в пункті 1, компетентним є орган тієї Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя в момент порушення справи.
У справах про розірвання шлюбу, в випадку, передбаченому в пункті 2, компетентним є орган тієї Договірної Сторони, на території якої подружжя має місце проживання. Якщо один з подружжя має місце проживання на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, компетентними є органи обох Договірних Сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України).
Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, у відповідності до ст. 110 СК України, яка передбачає можливість пред`явлення одним з подружжя позову про розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них.
Аналізуючи докази у справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
У зв`язку із задоволенням основної вимоги, з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір у розмірі 968,96 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.24,105,112 Сімейного кодексу України, ст.ст.4, 12, 13, 76, 81, 141, 223, 247, 265, 273, 280-284, 353, 354 ЦПК України суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 , громадянином Республіки Польща, та ОСОБА_1 , громадянкою України, який було зареєстровано 26 грудня 2009 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 650, розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Після розірвання шлюбу прізвища сторони не змінюють.
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання:  АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , громадянин Республіки Польща, ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя     О.А. Савеленко