ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1655/24  Номер провадження 22-ц/814/4272/25	Головуючий у 1-й інстанції Кашуба М. І.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником – адвокатом Прядко Олександром Олександровичем, 
на ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 вересня 2025 року, постановлену суддею Кашубою М.І.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, 

в с т а н о в и в:
У провадженні Новосанжарського районного суду Полтавської області перебуває указана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, вимоги за яким неодноразово змінювалися.
       12.09.2025 ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про зменшення/збільшення розміру позовних вимог, у якій просив:
-        визнати за ним, ОСОБА_2 , у порядку поділу майна подружжя право власності на частку житлового будинку А-2, загальною площею 149,3 кв.м., житловою площею 91,3 кв.м., опис: а- навіс, а1 – погріб, №1 – колодязь, №3 – огорожа, №4 – огорожа, №5 – ворота з хвірткою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
-        визнати за ним, ОСОБА_2 у порядку поділу майна подружжя право власності на частку земельної ділянки кадастровий номер 5310137000:17:001:0257, площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
-        інші позовні вимоги, які викладені ОСОБА_2 у зустрічній позовній заяві від 11.10.2024, яка 17.10.2024 прийнята для спільного розгляду з первісним позовом, залишені незмінними./а.с.69-73 т.3/
       15.09.2025 ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про зміну предмета позову, сформувавши позовні вимоги наступним чином:
-        визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на: земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 5310137000:17:001:0257 площею 0,1 га та житловий будинок загальною площе. 149,3 кв.м., житловою площею 91,3 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;
-        стягнути з ОСОБА_2 на її користь компенсацію вартості її частки у праві спільної сумісної власності на автомобілі: Volkswagen Crafter, 2018 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 ; Audi A6, 2020 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_2 ; Volkswagen Passat, 2017 р.в., Mercedes-benz С220, 2011 р.в.; Mercedes-benz sprinter 313 CDI 2013р.в., Audi Q7, 2006 р.в., у сумі 1 427 610,00 грн., а також компенсацію вартості Volkswagen Tuareg, д.н.з. НОМЕР_3 ./а.с.88-97 т.3/
       Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16.09.2025 заяву представника відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову – адвоката Салашного М.О. про збільшення розміру позовних вимог від 12.09.2025 – повернуто.
       Заяву представника позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову – адвоката Прядка О.О. про зміну предмета позову і збільшення позовних вимог від 15.09.2025 – повернуто.
       Ухвала районного суду в частині повернення заяви адвоката Салашного М.О. вмотивована тим, що останній неодноразово раніше подавав заяви про збільшення позовних вимог (21.04.2025, 17.06.2025 та 28.07.2025), які залишалася без руху для усунення недоліків, які були однаковими за змістом та свідомо ним не усувалися, що стало підставою для їх повернення особі, яка їх подавала. 
       Відтак, подання адвокатом Салашним М.О. заяви про збільшення позовних вимог від 12.09.2025 суд визнав таким, що спрямоване на затягування та перешкоджання розгляду справи та застосувавя до нього процесуальної санкції у виді позбавлення права на відповідну процесуальну дію.
       Повертаючи адвокату Прядку О.О. заяву про зміну предмета позову і збільшення позовних вимог, районний суд виходив із того, що останній належним чином не реагував на вимоги ухвал суду від 28.05.2025, 18.06.2025, 08.07.2025, вкотре подавши заяву із тими самими недоліками, без конкретизації та точного формулювання предмета позову, остаточного визначення предмета спору. Крім того, позовні вимоги – предмет позову не відповідають змісту та обґрунтуванню позову, а також дійсним наміром позивачки, що є підставою для позбавлення її права на вчинення відповідної процесуальної дії. 
       Представник позивача – адвокат Прядко О.О. оскаржив ухвалу районного суду в апеляційному порядку. Посилаючи на порушення судом норм процесуального права, просив відповідне судове рішення скасувати в частині повернення заяви представника позивача – адвоката Прядко О.О. від 15.09.2025, а цивільну справу повернуту до суду першої інстанції для подальшого розгляду. 
       Вважає, що звернення в суд із окремими позовом про поділ додаткових об`єктів рухомого та нерухомого майна, порушуватиме принцип процесуальної економії й призведе до фрагментації спору, що не сприятиме завданню цивільного судочинства. 
       Зазначає, що подання представником позивача першої та другої заяв про збільшення позовних вимог було пов`язано із тим, що на початку у відповідача ОСОБА_2 було у власності тільки два або три транспортних засоби, які можна було поділити між подружжям. Проте 07.11.2024 Міністерством юстиції України було скасовано рішення державного реєстратора, щодо передачі нерухомого майна (житлового будинку із земельною ділянкою та нежитлового приміщення) у власність ТОВ «Оберіг 2024» і обсяг спільного майна подружжя збільшився. Заявити про збільшення позовних вимог одразу в листопаді 2024 року було не можливо через те, що в той час цивільна справа вже знаходилась у провадженні Полтавського апеляційного суду. Тобто, судові засідання у період із 11.11.2024 по 23.04.2025 у справі не проводились не через некомпетентність представника позивача, а через дії суду, який двічі повертав заявнику заяву про забезпечення позову.
       У подальшому, після продовження підготовчого судового засідання представник позивача направив до суду заяву про збільшення позовних вимог за рахунок вартості нежитлового приміщення у смт. Нові Санжари та житлового будинку із земельною ділянкою у м. Полтава. 
       28.05.2025 та 18.06.2025 судом було ухвалено рішення про залишення заяви без руху для усунення недоліків, а 08.07.2025 – про повернення заяви про збільшення позовних вимог, яку позивач не оскаржила, оскільки розраховувала на отримання додаткової інформації щодо майнового стану після задоволення судом клопотань її представника про витребування доказів. Однак, після того, як 26.08.2025 суд ухвалив відмовити у задоволенні усіх клопотань позивачки про витребування доказів, її представник звернувся із остаточною заявою про збільшення позовних вимог до якої додав вартість транспортних засобів, які були відчужені відповідачем під час шлюбу, але без її письмової згоди та всупереч інтересам сім`ї. 
       Таким чином, вважає, що повторне подання заяви про збільшення позовних вимог не може визнаватись спробою затягувати розгляд справи, адже, по-перше, первісна і остаточна заяви є різними за обсягом і змістом; по-друге, суд не навів докази на підставі яких можна було б звинувачувати представника позивача у затягуванні розгляду справи та зловживання процесуальними правами. 
       Звертає увагу, що представник позивача, підтримуючи свою заяву про збільшення позовних вимог надав пояснення з приводу причин, чому не був відображений розмір частки (0.5) у спільному майні, який становив предмет позову. Пояснив це технічною помилкою, винуватцем якої був не позивач, а розробники програмного інтерфейсу «Електронний суд», який не розпізнає цифри у виді дробу. Копія заяви із коректним відображенням позовних вимог була направлена відповідачу. 
       Стосовно висновків суду, що позивачем було порушено вимоги п.8 ч.3 ст. 175 ЦПК України в частині подання доказів разом із позовною заявою, зазначає, що доказ на який послався суд у своїй заяві вже був долучений позивачем разом із позовною заявою раніше, а повторне зазначення його у додатках до заяви про збільшення позовних вимог є ні чим іншим, як механічною опискою. 
       Із підстав викладеного, вважає, що суд не правильно застосував положення ч.ч.2, 3 ст.44 ЦПК України, визнавши повторну подачу заяви представником позивача про зміну предмету позову, зловживанням процесуальними правами. 
       Також зауважує, що, дійсно, ухвалами від 28.05.2025, 18.06.2025, 08.07.2025 суд першої інстанції відмовляв у прийнятті позовних вимог щодо поділу об`єктів нерухомого майна, яке знаходилось у власності відповідача, вимагаючи від позивача сплати 0.5 вартості цього майна одразу із подачею цього звернення. Проте, на думку сторони позивача, у даному випадку суд не вірно застосував положення ст.365 ч.2 ЦК України та ч.5 ст. 71 СК України, оскільки у цих статтях використовуються терміни «постановляє рішення», «присудження компенсації», які характерні для судових рішень, якими суд завершує судовий розгляд, а не розпочинає. 
       Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14.10.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 20.10.2025.
       29.10.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив представника відповідача – адвоката Салашного М.О. на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення у відповідній частині без змін, як законне та обґрунтоване. 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
       Із матеріалів справи убачається, що 10.09.2024 ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , у якому просила визнати об`єктами спільної власності подружжя та виділити кожному з подружжя в особисту приватну власність: по 0,5 частки спеціалізованого вантажного фургону Volkswagen Crafter, 2018 р.в., 1968 см3, д.н.з. НОМЕР_1 ; по 0,5 частки легкового транспортного засобу Audi A6, 2020 р.в., 1968 НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_2 ; 05- частки легкового транспортного засобу Volkswagen Tuareg, д.н.з. НОМЕР_3 ./а.с.1-4 т.1/
       Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11.09.2024 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків скарги./а.с.61-62 т.1/
       Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.09.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна – прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання на 15.10.2024 на 11-00 год./а.с.126 т.1/
       11.10.2024 відповідач ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , у якому просив:
-        визнати за ним, ОСОБА_2 , в порядку поділу майна подружжя право власності: на частку спеціалізованого вантажного фургону марки Volkswagen Crafter, 2018 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_5 ; а також на частку вартості транспортного засобу Audi A6, 2020 р.в., шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ;
-        стягнути з ОСОБА_1 на його користь: частку вартості транспортного засобу – автомобіля марки Tesla model 3, 2019 р.в., тип Т3 – загальний легковий седан, ідентифікаційний номер транспортного засобу № НОМЕР_7 , попередній реєстраційний номер № НОМЕР_8 у сумі 584 915,00 грн.; а також частку грошових коштів у сумі 676 600,00 грн., отриманих ОСОБА_1 від реалізації 22.05.2024 квартири АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Носовою Ж.Б., зареєстрованого в реєстрі за номером 1591./а.с.150-154 т.1/
       Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14.10.2024 зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя- залишено без руху./а.с.235 т.1/
       Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17.10.2024 зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя прийнято для спільного розгляду з первісним позовом, об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом./а.с.256 т.1/
       Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01.04.2025 призначено підготовче судове засідання на 23.04.2025 на 11-00 год. /а.с.60 т.2/
       07.04.2025 ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про зміну предмета позову (збільшення позовних вимог), сформувавши позовні вимоги наступним чином:
-        виділити ОСОБА_1 у особу приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 5310137000:17:001:0257, площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 та розташований на ній житловий будинок загальною площею 149,3 кв.м, житловою площею 91,3 кв.м;
-        виділити ОСОБА_2 у особисту приватну власність: нежитлове приміщення А-1, загальною площею 156,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ; автомобіль Volkswagen Crafter, 2018 р.в., 1968 см3, д.н.з. НОМЕР_1 ; автомобіль Audi A6, 2020 р.в., 1968 НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ./а.с.63-68 т.2/
       21.04.2025 ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про зменшення/збільшення розміру позовних вимог, у якій остаточно сформував такі позовні вимоги:
-        виділити йому, ОСОБА_2 , в особисту приватну власність житловий будинок А-2, загальною площею 149,3 кв.м та земельну ділянку на якій він розташований площею 0,1 га кадастровий номер 5310137000:17:001:0257 по АДРЕСА_1 ; право власності на 0,5 частку спеціалізованого вантажного фургону марки Volkswagen Crafter, 2018 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_5 ; а також на 0,5 частки вартості транспортного засобу Audi A6, 2020 р.в., шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ;
-        стягнути з ОСОБА_1 на його користь: частку вартості транспортного засобу – автомобіля марки Tesla model 3, 2019 р.в., тип Т3 – загальний легковий седан, ідентифікаційний номер транспортного засобу № НОМЕР_7 , попередній реєстраційний номер № НОМЕР_8 у сумі 584 915,00 грн.; а також 0,5 частки грошових коштів у сумі 676 600,00 грн., отриманих ОСОБА_1 від реалізації 22.05.2024 квартири АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Носовою Ж.Б., зареєстрованого в реєстрі за номером 1591;
-        стягнути з нього, ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на житловий будинок А-2 загальною площею 149,3 кв.м. та земельну ділянку на якій він розташований площею 0,1 га, кадастровий номер 5310137000:17:001:0257, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 2 561 990,00 грн./а.с.156-158 т.2/
       Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28.05.2025 заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Прядка О.О. про збільшення позовних вимог по первісному позову та заяву представника ОСОБА_2 – адвоката Салашного М.О. про збільшення позовних вимог по зустрічному позову – залишено без руху для усунення недоліків./а.с.191-195 т.2/
       17.06.2025 ОСОБА_2 звернувся в суд із заявами про відкликання заяви про збільшення розміру позовних вимог від 21.04.2025 та про збільшення позовних, виклавши їх в наступній редакції:
-        визначити та визнати за ним, ОСОБА_2 , в порядку поділу майна подружжя право власності на частки земельної ділянки кадастровий номер 5310137000:17:001:0257, площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
-        визнати за ним, ОСОБА_2 , в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/ частку спеціалізованого вантажного фургону марки Volkswagen Crafter, 2018 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_5 ; а також на 1/2 частку вартості транспортного засобу Audi A6, 2020 р.в., шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ;
-        стягнути з ОСОБА_1 на його користь 1/2 частку вартості транспортного засобу– автомобіля марки Tesla model 3, 2019 р.в., тип Т3 – загальний легковий седан, ідентифікаційний номер транспортного засобу № НОМЕР_7 , попередній реєстраційний номер № НОМЕР_8 у сумі 584 915,00 грн.; а також частку грошових коштів у сумі 676 600,00 грн., отриманих ОСОБА_1 від реалізації 22.05.2024 квартири АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Носовою Ж.Б., зареєстрованого в реєстрі за №1591./а.с.237-238, 240-242 т.2/
       Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18.06.2025надано представнику позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову – адвокату Прядку О.О. додатковий строк для усунення недоліків заяви про збільшення позовних вимог по первісному позову.
       Заяву відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову – адвоката Салашного М.О. про збільшення позовних вимог по зустрічному позову від 21.04.2025 – повернуто особі, яка її подала.
       Заяву відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову – адвоката Салашного М.О. про збільшення позовних вимог по зустрічному позову від 17.06.2025 – залишено без руху для усунення недоліків скарги./а.с.252-255 т.2/
       Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08.07.2025 заяву представника позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову про збільшення вимог по первісному позову – адвоката Прядка О.О. визнано неподаною та повернуто.
       Заяву представника відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову – адвоката Салашного М.О. про збільшення позовних вимог по зустрічному позову від 17.06.2025 визнано неподаною та повернуто./а.с.16-18 т.3/
       28.07.2025 ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про збільшення позовних, виклавши їх в наступній редакції:
-        визначити та визнати за ним, ОСОБА_2 , в порядку поділу майна подружжя право власності на частки житлового будинку А-2 загальною площею 149,3 кв.м., житловою площею 91,3 кв.м., опис: а- навіс, а1 – погріб, №1 – колодязь, №3 – огорожа, №4 – огорожа, №5 – ворота з хвірткою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
-        визначити та визнати за ним, ОСОБА_2 , в порядку поділу майна подружжя право власності на частки земельної ділянки кадастровий номер 5310137000:17:001:0257, площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
-        визнати за ним, ОСОБА_2 , в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частку спеціалізованого вантажного фургону марки Volkswagen Crafter, 2018 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_5 ; а також на 1/2 частку вартості транспортного засобу Audi A6, 2020 р.в., шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ;
-        стягнути з ОСОБА_1 на його користь 1/2 частку вартості транспортного засобу– автомобіля марки Tesla model 3, 2019 р.в., тип Т3 – загальний легковий седан, ідентифікаційний номер транспортного засобу № НОМЕР_7 , попередній реєстраційний номер № НОМЕР_8 у сумі 584 915,00 грн.; а також частку грошових коштів у сумі 676 600,00 грн., отриманих ОСОБА_1 від реалізації 22.05.2024 квартири АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Носовою Ж.Б., зареєстрованого в реєстрі за номером 1591./а.с.26-28 т.3/
       Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26.08.2025 заяву представника відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову – адвоката Салашного М.О. про збільшення розміру позовних вимог від 28.07.2025 – повернуто./а.с.62-66 т.3/
       12.09.2025 ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про зменшення/збільшення розміру позовних вимог, у якому просив:
-        визнати за ним, ОСОБА_2 , у порядку поділу майна подружжя право власності на частку житлового будинку А-2, загальною площею 149,3 кв.м., житловою площею 91,3 кв.м., опис: а- навіс, а1 – погріб, №1 – колодязь, №3 – огорожа, №4 – огорожа, №5 – ворота з хвірткою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
-        визнати за ним, ОСОБА_2 у порядку поділу майна подружжя право власності на частку земельної ділянки кадастровий номер 5310137000:17:001:0257, площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
-        інші позовні вимоги, які викладені ОСОБА_2 у зустрічній позовній заяві від 11.10.2024, яка 17.10.2024 прийнята для спільного розгляду з первісним позовом, залишені незмінними./а.с.69-73 т.3/
       15.09.2025 ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про зміну предмета позову, сформувавши позовні вимоги наступним чином:
-        визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на: земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 5310137000:17:001:0257 площею 0,1 га та житловий будинок загальною площе. 149,3 кв.м., житловою площею 91,3 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;
-        стягнути з ОСОБА_2 на її користь компенсацію вартості її частки у праві спільної сумісної власності на автомобілі: Volkswagen Crafter, 2018 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 ; Audi A6, 2020 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_2 ; Volkswagen Passat, 2017 р.в., Mercedes-benz С220, 2011 р.в.; Mercedes-benz sprinter 313 CDI 2013р.в., Audi Q7, 2006 р.в., у сумі 1 427 610,00 грн., а також компенсацію вартості Volkswagen Tuareg, д.н.з. НОМЕР_3 ./а.с.88-97 т.3/
       Повертаючи заяву про зміну предмета позову і збільшення позовних вимог від 15.09.2025, районний суд виходив із того, що представник позивача – адвокат Прядко О.О. при вчиненні відповідної процесуальної дії проявив зловживання процесуальними правами, допустивши невиправдане зволікання з остаточним визначенням предмета спору протягом року підготовчого провадження в суді.
       Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується з таких підстав.
       Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.
       Реалізація наведеного конституційного права, зокрема, на судовий захист, ставиться у залежність від положень процесуального закону, у цьому випадку норм ЦПК України.
       Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
       Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України та статті 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
       Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
       Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином передбачено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто, право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.
       Наведені норми свідчать про те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
       Між тим, необхідно враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки існує міра свободи, міра можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.
       Цивільне процесуальне законодавство містить застереження щодо заборони учасникам судового процесу зловживати наданими їм процесуальними правами.
       Зловживання процесуальними правами - це особливий вид юридично значущої поведінки, яка полягає у діях (бездіяльності) учасника процесу, що суперечать завданням цивільного судочинства.
       Частиною першою статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
       Верховний Суд у постанові від 31.08.2021 у справі №570/5535/17 сформував висновок за змістом якого, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю потрібно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
       Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.
       Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.
       Згідно з пунктом 2 частини другої статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.
       Вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесене на розсуд суду, що розглядає справу.
       Частинами третьої, четвертою статті 44 ЦПК України передбачено, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
       Між тим, положеннями частини третьої статті 44 ЦПК України визначено такі можливі наслідки визнання судом подання скарги, клопотання чи заяви зловживання процесуальними правами, - це залишення без розгляду або повернення поданої скарги, заяви чи клопотання, а не позову.
       Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11.09.2019 у справі №757/64933/17-ц, що також узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Миролюбов та інші проти Латвії», за змістом якої у розумінні п.3 ст. 35 Конвенції під зловживанням правом мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до суду, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. 
       При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції правильно застосував наведені норми права та з урахуванням вимог частини третьої статті 44 ЦПК України визнав подану представником позивача – адвокатом Прядко О.О. заяву про зміну предмета позову і збільшення позовних вимог від 15.09.2025 виявом невиправданого зволікання з остаточним визначенням предмета спору протягом 1 року підготовчого провадження та зловживанням процесуальними правами, а тому обґрунтовано повернув вказану заяву позивачу.
       Доводи апеляційної скарги, що звернення в суд із окремими позовом про поділ додаткових об`єктів рухомого та нерухомого майна, порушуватиме принцип процесуальної економії й призведе до фрагментації спору, колегія суддів до уваги не приймає. Оскільки повернення заяви про зміну предмета позову і збільшення позовних вимог від 15.09.2025 зумовлено власною поведінкою сторони позивача, яка є суперечливою та такою, що не відповідає критерію добросовісності у цивільному судочинстві. 
       При цьому колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що наявні у справі докази дозволять установити, що сторона позивача із жовтня 2024 року була обізнана про факти відчуження транспортних засобів, указавши про викладене у відзиві, але із відповідною заявою про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог звернулася лише зі спливом 11 місяців.
       Доводів які б об`єктивно пояснювали поважність причин такого зволікання у вчиненні відповідної процесуальної дії, апеляційна скарга не містить та не може бути виправдана тим фактом, що справа перебувала на розгляді апеляційного суду, яким переглядалася ухвала про відмову в забезпеченні позову. 
       Посилання сторони позивача, що останній не виконував вимог ухвал суду про залишення позовної заяви без руху від 28.05.2025 та 18.06.2025, оскільки розраховував на отримання додаткової інформації щодо майнового стану після задоволення судом клопотань її представника про витребування доказів, зумовлені особистою помилковою оцінкою певних обставин, а, відтак, не є легітимними очікуваннями. 
       Натомість незгода сторони позивача із суттю раніше визначених недоліків не спростовує правильність висновків суду першої інстанції щодо підставності застосування положень частини третьої статті 44 ЦПК України, оскільки адвокат, який представляє інтереси клієнта в суді, не може не знати приписів процесуального закону щодо завдань цивільного процесу, форми та змісту заяви, а також правових наслідків невиконання зазначених приписів закону.
       Інші доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень висновків суду першої інстанції, який вмотивовано вказав на надмірну тривалість підготовчого провадження у справі, зумовлену неприпустимою процесуальною поведінкою, у тому числі сторони позивача, яка спрямована не на досягнення результату - вирішення спору, а на сам процес спору, про що беззаперечно свідчать висновки районного суду детально наведені ним у оскаржуваній ухвалі.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена із дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду має бути залишено без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374,375, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с та н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником – адвокатом Прядко Олександром Олександровичем, - залишити без задоволення.
Ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 вересня 2025 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 Ю.В. Дряниця

                                                                               О.В. Чумак