ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

02 лютого 2026 року	Справа №160/33766/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу №160/33766/25 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання протиправними та скасування наказу в частині, -

ВСТАНОВИВ:
26 листопада 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 (далі – позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі – відповідач), що надійшла в підсистемі «Електронний Суд» про визнання протиправними та скасування наказу.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність наказу відповідача, який є предметом оскарження. Позивач стверджує, що його правомірно виплачено додаткову винагороду у розмірі 50000,00 грн, а подальше утримання частини таких коштів як безпідставно виплачених є необґрунтованим з огляду на характер виконуваних позивачем в цей період завдань. 
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/33766/25 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/33766/25, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
15 грудня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано уточнену позовну заяву, яка надійшла від позивача в підсистемі «Електронний Суд». В уточненій позовній заяві позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15.11.2025 № 4761, в частині внесення зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.10.2025 № 6727 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за вересень 2025 року» шляхом виключення ОСОБА_1 із Додатку 2, згідно якого виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань, військовослужбовців, які не обіймають (тимчасово виконують) посади, визначені штатом у складі командування і штабу військової частини (зведеного підрозділу), та включення ОСОБА_1 до Додатку 1, згідно якого виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних завдань);
- визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15.11.2025 № 4761 в частині утримання з ОСОБА_1 зайво сплаченої додаткової винагороди.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 у справі №160/33766/25.
17 грудня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від відповідача в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що у період з 20 по 31 жовтня 2025 року робочою групою під керівництвом начальника управління соціального забезпечення Центрального фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 проведено окремих питань фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_2 . За результатами перевірки складено акт від 31 жовтня 2025 р. № 1781/58779. За результатами дослідження правомірності виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану (50 тис. грн) перевіркою встановлено порушення, щодо якого позивачем і видано спірний наказ. Командиру військової частини внесено пропозицію: в термін до 10.12.2025 прийняти управлінське рішення за фактом виявлених під час перевірки фактів переплат додаткової винагороди з розрахунку 50 тис. грн, забезпечити їх відшкодування та притягнення винних посадових осіб до відповідальності. На підставі рапорту начальника фінансово-економічної служби-головного бухгалтера військової частини НОМЕР_2 від 10.11.2025 вх.№65620, начальником групи з`ясування обставин, причин та умов вчинення правопорушень військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_2 було проведено службову перевірку за фактом виявлених під час перевірки фактів переплат додаткової винагороди з розрахунку 50 тисяч гривень з метою їх відшкодування та притягнення винних посадових осіб до відповідальності. Службовою перевіркою встановлено, що нарахування відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 05.10.2025 № 6727 додаткової винагороди із розрахунку 50 000 грн. (пропорційно дням, зазначеним в наказі) військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 , які не обіймали (тимчасово не виконували) посади визначені штатом у складі командування та штабу військової частини, не відповідає роз`ясненню Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 14.11.2023 №220/13/7643. Відсутності або неправильного оформлення документів на підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів, службовою перевіркою не встановлено. За результатами службової перевірки винесено наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 15.11.2025 № 4761.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року продовжено Військовій частини НОМЕР_2 строк для подання відзиву у справі до дати його фактичного подання. Прийнято відзив Військової частини НОМЕР_2 з долученими до нього документами у справі №160/33766/25.
29 грудня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано додаткові поясненні, які надійшли від відповідача в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач зазначає, що позивач, як начальник відділення безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 відповідно до вищезазначеного бойового наказу у вересні 2025 року виконував поставлені бойові (спеціальні) завдання на ОКП військової частини НОМЕР_2 в періоди, зазначені в рапорті начальника штабу – заступника командира військової частини НОМЕР_2 від 05.10.2025. В той же час, позивач не обіймав (тимчасово не виконував) посаду, визначену штатом у складі командування та штабу військової частини, у зв`язку з чим не набув право на додаткову винагороду в розмірі 50 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах).
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Наказом відповідача від 28.05.2025 року №213 позивача призначено на посаду начальника відділення безпілотних систем. 
Наказом відповідача від 01.09.2025 року №13т позивачу визначено зміст та характер завдань. 
Наказом відповідача від 15.11.2025 року №4761 про результати службової перевірки встановлено, що виплата додаткової винагороди за вересень 2025 року здійснювалася на підставі наказу відповідача від 05.10.2025 року №6727. Наказом відповідача від 01.12.2024 року №4856/ДСК сформовано «об`єднаний штаб», який здійснює оперативне (бойове) управління підрозділами (в т.ч. приданими), що ведуть воєнні (бойові) дії, організувавши систему пунктів управління. З погляду відповідача, залучення військовослужбовців до «об`єднаного штабу» є підставою для виплати їм додаткової винагороди у розмірі 50 тис. грн. Департаментом соціального забезпечення Міністерства оборони України надано роз`яснення від 14.11.2023 року №220/13/7643, в якому вказано умови для виплати додаткової винагороди з розрахунку 50 тис. грн: 
- залучення військовослужбовців до складу ОВУ, а військовослужбовців, які обіймають (тимчасово виконують) посади, визначені штатом у складі командування і штабу військової частини - до оперативного бойового управління підпорядкованими підрозділами на командному пункті військової частини;
- здійснення ОВУ (командним пунктом військової частини) оперативного (бойового) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною першого ешелону або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно; 
- виконання військовослужбовцями бойових (спеціальних) завдань у складі ОВУ (на командному пункті військової частини). 
Система пунктів управління військової частини НОМЕР_2 , що по тексту наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.12.2025 №№4856/ДСК отримала назву "штаб, що здійснює оперативне (бойове) управління" не є штабом військової частини, залученні до складу цієї системи пунктів управління військової частини військовослужбовці, які не займають штатні посади у командуванні та штабі військової частини, не мають права отримувати додаткову винагороду із розрахунку 50 тис. грн на місяць. 
Службовою перевіркою встановлено, що нарахування відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 05.10.2025 № 6727 додаткової винагороди із розрахунку 50 000 грн. (пропорційно дням, зазначеним в наказі) військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 , які не обіймали (тимчасово не виконували) посади визначені штатом у складі командування та штабу військової частини, не відповідає роз`ясненню Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 14.11.2023 №220/13/7643.
На підставі вищевказаного наказано: 
1. Службову перевірку вважати завершеною. 
2. Внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (3 адміністративно-господарської діяльності) від 05.10.2025 № 6727 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за вересень 2025 року», а саме: виключити із Додатку 2, згідно якого виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань, військовослужбовців, які не обіймають (тимчасово виконують) посади. визначені штатом у складі командування і штабу військової частини (зведеного підрозділу), відповідно до додатку 1 до цього наказу. 
3. включити до Додатку 1, згідно якого виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних завдань), відповідно до додатку 1 до цього наказу.
Додатком до наказу відповідача від 15.11.2025 року №4761 є таблиця, в якій згадується позивач за період: 01.09.2025 року, з 13.09.2025 року по 21.09.2025 року.
Матеріали перевірки надані відповідачем та містяться в матеріалах справи. 
Вважаючи протиправним наказ відповідача від 15.11.2025 року №4761 у відповідній частині, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.
Спірні правовідносини врегульовано в т.ч. постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 (далі – Постанова №168), яка застосовується в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин. 
Згідно п. 1-1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони.
За п. 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до п. 2-1 установити, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають: особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту.
Пунктом 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі – Порядок №260) встановленої, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
50 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах).
Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)), затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України.
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Суд зауважує, що в даній справі не було спірним виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань, що дають право на додаткову винагороду у розмірі 50000,00 грн як таких, відповідач цього не заперечував. Натомість, фактично спір виник не щодо функціонального критерію (що робив позивач), а за організаційно-структурним критерієм – чи є штаб, в складі якого діяв позивач, таким, що належить до передбачених Постановою №168 та Порядком №260 категорій органів військового керівництва. 
Вирішуючи це питання відповідач фактично повторив висновки перевірки, яка в свою чергу посилалась на роз`яснення Департаменту соціального захисту Міністерства оборони України від 14.11.2023 №220/13/7643, в якому «чітко зазначено підстави та умови виплати додаткової грошової винагороди із розрахунку 50 тис. на місяць: 
- залучення військовослужбовців до складу ОВУ, а військовослужбовців, які обіймають (тимчасово виконують) посади, визначені штатом у складі командування і штабу військової частини - до оперативного бойового управління підпорядкованими підрозділами на командному пункті військової частини.
…
Система пунктів управління військової частини НОМЕР_2 , що по тексту наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.12.2025 №№4856/ДСК отримала назву "штаб, що здійснює оперативне (бойове) управління" не є штабом військової частини, а залученні до складу цієї системи пунктів управління військової частини військовослужбовці, які не займають штатні посади у командуванні та штабі військової частини, не мають права отримувати додаткову винагороду із розрахунку 50 тис. грн на місяць».
Постанова №168 та Порядок №260 однаковим чином визначають найменування перелік відповідних органів керівництва, за виключенням згадки в Порядку №260 словосполучення «до батальйону включно», яке не впливає на вирішення спору в даній справі. 
Суд переходить до тлумачення відповідних категорій, а саме: 
1) орган військового управління, 
2) штабу угруповання військ (сил);
3) штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно;
4) командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки).
Безспірним є те, що штаб відповідача, в якому діяв позивач, не належить до перших трьох категорій. 
Четверта ж категорія згадує командування (теж є нерелевантною) та «штаб військової частини, який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних завдань) військовою частиною першого ешелону оборони або наступу)». 
Отже, сам законодавець до визначення «штабу» додав лише функціональний критерій – має значення які саме дії здійснює такий штаб. 
Цей спір фактично і виник саме через те, яким чином тлумачити зміст вищевказаної категорії – виключно як «штатний» штаб (органічний, що діє на постійній основі згідно Статуту внутрішньої служби) військової частини або ж як штаб не лише в такому розумінні. 
Слід зважати на те, що в Постанові №168 та Порядку №260 згадано «штаб військової частини, який здійснює оперативне (бойове) управління …». 
Відповідач свій утворений штаб назвав буквально «штаб військової частини, який здійснює оперативне (бойове) управління», тобто – фактично повторив формулювання з нормативно-правових актів. 
Щодо обґрунтування відповідача, яке походить від відомчого роз`яснення суд зауважує, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18.05.2022 року у справі №440/170/20.
Листи - це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 року у справі № 160/12303/19, від 18.07.2019 року у справі №826/2426/16.
Отже, оскільки обсяг прав позивача визначається нормативно-правовими актами, зміст яких в кожній окремій редакції сам по собі є незмінним, вирішення спору здійснюється незалежно від листів Департаменту соціального захисту Міністерства оборони України, висновків Акту перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_2 (вих. 1781/58779 від 31.10.2025), результатів службової перевірки відповідача та будь-яких інших обставин. 
Визначаючи такий зміст суд констатує, що сам законодавець формулюючи відповідну норму як «штаб військової частини, який здійснює управління» очевидно передбачив, що не йдеться виключно про «штаб військової частини» (штатний, постійно діючий). Адже в зворотному випадку не формулювався б «функціональний» критерій у вигляді словосполучення «який здійснює оперативне (бойове) управління…».
При цьому функціональний критерій для самих військовослужбовців сформульовано раніше шляхом зазначення словосполучення «які виконують бойові (спеціальні) завдання». Тобто, не йдеться про потребу відокремити військовослужбовців одне від одного, оскільки в штабі військової частини згідно розуміння відповідача (який є штатним і постійно діючим) можна відокремити військовослужбовців які виконують бойові (спеціальні) завдання, від тих, які їх не виконують, для цього відсутня потреба в додатковому наданні ознак ще й «штабу». 
Тобто, законодавець передбачив формулу: «виконання визначених завдань в штабі визначеної характеристики». Для виду штабу в організаційному розумінні (штатний і постійно діючий чи спеціально утворений) розрізнення відсутнє, використано загальне формулювання «штаб військової частини». Разом з цим, сам відповідач не заперечував, що штаби військової частини можуть мати різні види та призначення.
При цьому Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Відповідно, для цілей саме права військовослужбовців на додаткову винагороду необхідно зважати не стільки на вид штабу (постійно діючий чи утворений окремо), скільки на його призначення та зміст діяльності – чи є він таким, що «здійснює оперативне (бойове) управління…».
В наявній юридичній ситуації відповідач буквально утворив штаб військової частини, «що «здійснює оперативне (бойове) управління…». Отже, йдеться саме про штаб відповідного виду та призначення, про який згадано в Постанові №168 та Порядку №260. 
В складі цього штабу діяв і позивач у відповідний період часу. Отже, позивач має право на додаткову винагороду саме у розмірі 50000,00 грн. 
Суд підкреслює: з наказу від 01.09.2025 року №13т вбачається, що позивач виконував бойові (спеціальні) завдання. Ані відповідач, ані відповідні перевірки не заперечували цієї обставини. 
Таким чином, позивачу правомірно була виплачена додаткова винагорода у розмірі 50000,00 грн, а в подальшому протиправно було прийнято спірний наказ про її утримання. 
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання протиправними та скасування наказу в частині – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати п. 2 наказу Військової частини НОМЕР_2 «Про результати службової перевірки» від 15.11.2025 року №4761 в частині внесення змін до наказу Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.10.2025 року №6727 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за вересень 2025 року» щодо виключення ОСОБА_1 з Додатку №2 та включення ОСОБА_1 до Додатку №1.
Визнати протиправним та скасувати п. 3 наказу Військової частини НОМЕР_2 «Про результати службової перевірки» від 15.11.2025 року №4761 в частині, що стосується ОСОБА_1 .
Розподіл судових витрат не здійснювався. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко