ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ 

"13" січня 2026 р. Справа№ 910/10492/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Владимиренко С.В.
суддів: Ходаківської І.П. 
Демидової А.М. 

за участю секретаря судового засідання Невмержицької О.В. 
за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 13.01.2026 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі»
на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 (повне рішення складено 24.11.2025) 
у справі №910/10492/25 (суддя Полякова К.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Елітгідропривод»
до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі»
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Елітгідропривод» (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (далі за текстом - відповідач) про визнання незаконними дії відповідача по відключенню 03.07.2025 електропостачання у нежитловому приміщенні №13 по вул. Панківській, буд. 8 у м. Києві та зобов`язання останнього протягом тижня за власний рахунок відновити електропостачання до нежитлового приміщення №13 по вул. Панківській, буд. 8 у м. Києві. 
Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на незаконне та несанкціоноване відключення відповідачем об`єкта позивача від електропостачання та порушення відповідачем строків відновлення електроживлення приміщення позивача. 
Господарський суд міста Києва рішенням від 13.11.2025 у справі №910/10492/25 позовні вимоги задовольнив; визнав незаконними дії відповідача по відключенню 03.07.2025 електропостачання у нежитловому приміщенні №13 по вул. Панківській, буд. 8 у м. Києві; зобов`язав відповідача протягом тижня за власний рахунок відновити електропостачання до нежитлового приміщення №13 по вул. Панківській, буд. 8 у м. Києві; та стягнув з відповідача на користь позивача 4 844,80 грн витрат зі сплати судового збору. 
Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що за наявності укладеного з 02.05.2025 між позивачем та відповідачем за адресою: вул. Панківська, буд. 8, м. Київ, прим. № 13, договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, а також заяви позивача від 04.04.2025 щодо не припинення електропостачання об`єкта, відповідач незаконно здійснив 03.07.2025 відключення електропостачання в нежитловому приміщенні № 13 на підставі наряду-завдання №3716 від 03.07.2025 споживача ФО Куценко Є.С.
Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі №910/10495/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, оскільки 02.05.2025 позивача було приєднано до умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії; позивач звернувся до ТОВ «ЯСНО+» із заявою про приєднання 03.07.2025, а не 26.06.2025. 
Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що відключення об`єкта здійснювалося саме при розірванні договору з попереднім споживачем ФО Куценко Є.С. на підставі пункту 11.5.16 Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №310 (далі за текстом - Кодекс системи розподілу), ініційоване саме відповідачем, як Оператором системи розподілу, а не постачальником електричної енергії. 
Щодо підключення за заявою позивача від 12.08.2025, то останнім станом на дату подання апеляційної скарги не оплачено рахунок на підключення об`єкта до електропостачання. 
В апеляційній скарзі відповідач зазначив розмір попередніх (орієнтованих) витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, а саме: 6 000,00 грн. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі №910/10492/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Владимиренко С.В. - головуючий, Демидова А.М., Ходаківська І.П.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 16.12.2025 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі №910/10492/25; розгляд апеляційної скарги призначив на 13.01.2026 о 12 год. 30 хв. в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1- А, зал судових засідань №6; витребував матеріали справи №910/10492/25 з Господарського суду міста Києва.
Матеріали справи №910/10492/25 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 18.12.2025. 
Позивач згідно відзиву на апеляційну скаргу заперечує проти її задоволення, посилаючись на ненадання відповідачем заявки на припинення електропостачання №984013942; Договір (заява-приєднання) між позивачем та ТОВ «Ясно+» укладено 03.07.2025 №19/5/11/1/55071, а рахунок на підключення надійшов від відповідача 12.08.2025; апелянт посилається на звернення №302462489 та №984190768, які не мають відношення до позивача, тоді як звернення позивача зареєстроване за номером 700462620. 
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що за розгляд справи у суді апеляційної інстанції ним були понесені витрати на професійну правничу допомогу на суму 8 000,00 грн, що підтверджується Додатковою угодою №2 до Договору про надання правової допомоги від 29.12.2025, акт приймання-передачі виконаних робіт буде надано у відповідності до Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України). 
Відповідач своїх представників в судове засідання, призначене на 13.01.2025, не направив, про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення ухвали Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 про відкриття апеляційного провадження у справі №910/10492/25 до його електронного кабінету. 
Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обставин, справа №910/10492/25 розглядається судом апеляційної інстанції без участі представника відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи. 
Представник позивача у судовому засіданні 13.01.2026 заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі №910/10492/25 залишити без змін. 
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги відповідача, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила наступне.
Позивач є власником нежитлового приміщення №13, загальною площею 58,9 кв.м., за адресою: вул. Панківська, буд. 8, м. Київ на підставі Договору купівлі-продажу від 25.06.2024, укладеного із Євсеєвим Іваном Петровичем. Відомості стосовно права власності позивача на вказане приміщення внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 25-26, 83).
03.04.2025 для переукладання договору про постачання електричної енергії позивач звернувся до відповідача через особистий кабінет на сайті https://connect.dtek.com/ із заявкою на переукладання договору.
Як зазначає позивач у позові, в особистому кабінеті на сайті https://connect.dtek.com/ документи з`явились лише у кінці червня 2025 року: додаток 2ПТР, повідомлення про приєднання, додатки 3, 6, 7, 8 та змінився статус «документи перевірені» та «документи сформовані», інформація від постачальника «отримана», підключення електроенергії «очікування оплати».
02.05.2025 відповідачем підписано повідомлення про приєднання до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та укладення Додатків (непублічних) (а.с. 96). 
26.06.2025 позивач звернувся із заявкою №19/5/11/1/53414 про приєднання до договору про постачання електричної енергії до ТОВ «Ясно+», після чого отримав повідомлення про приєднання від 03.07.2025 №24/5/11/4/39369 від ТОВ «Ясно+» (а.с. 98). 
03.07.2025 представниками відповідача опломбовано лічильник та відключено електропостачання у нежитловому приміщенні №13 по вул. Панківській, буд. 8 у м. Києві, що підтверджується нарядом-завданням №3716 від 03.07.2025 та Актом №ТПЗ 2333716 (а.с. 85).
14.07.2025 позивач на електронну пошту відповідача подав заяву про повторне підключення, що згідно з відповіддю зареєстровано під номером № 700462620 та передано для опрацювання (а.с. 93 зворотній бік).
17.07.2025 від відповідача на електронну пошту позивача надійшов лист щодо подовження терміну розгляду звернення до 28.07.2025 року.
18.07.2025 позивач звернувся до начальника Центру розгляду скарг ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» із письмовою скаргою, доказів реагування матеріал даної справи не містять. 
Спір виникли через відключення відповідачем електропостачання у нежитловому приміщенні №13 по вул. Панківській, буд. 8 у м. Києві, що належать позивачу на праві власності, і такі дії, на думку позивача, є незаконними. 
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до пункту 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, якою затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі за текстом - ПРРЕЕ) укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.
Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії (пункт 2.1.6 ПРРЕЕ).
Пунктом 4 ПРРЕЕ встановлено, що договір про надання послуг з розподілу електричної енергії вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.
Як встановлено судом першої інстанції, на підставі заяви-приєднанням від 04.04.2025 (картка звернення U1405-040425-32024 до умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за особовим рахунком К/Р 451000044775) між сторонами укладено шляхом приєднання з 02.05.2025 договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії.
Положеннями частини 3 статті 60 Закону України «Про ринок електричної енергії» відключення споживачів здійснюється виключно у порядку, визначеному цим Законом та Правилами роздрібного ринку. 
Відповідно до підпункту 1 пункту 7.5 ПРРЕЕ припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється, зокрема, оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі: відсутності персоналу для обслуговування електроустановок споживача або договору на обслуговування електроустановок (на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади); недопущення уповноважених представників оператора системи до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача; заборгованості за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператором системи; несплати вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення споживачем цих Правил, визначеної відповідно до законодавства (за умови прийняття судом рішення щодо споживання споживачем необлікованої електричної енергії на користь оператора системи); невиконання припису представника відповідного органу виконавчої влади; закінчення терміну дії, розірвання або неукладення договору між споживачем та оператором системи; закінчення терміну дії договору між споживачем та постачальником «останньої надії» (за умови неукладення споживачем договору з іншим електропостачальником); порушення споживачем під час виконання робіт або провадження іншої діяльності поблизу електричних мереж Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року №209 (далі - Правила охорони електричних мереж); створення неналежних умов експлуатації електричних мереж унаслідок незабезпечення збереження електричних мереж, створення умов, наслідком яких можуть стати нещасні випадки від впливу електричного струму. Відключенню підлягають електроустановки та струмоприймачі споживача, для електрозабезпечення яких використовуються електричні мережі, щодо яких споживачем порушуються Правила охорони електричних мереж (на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади).
У пункті 7.5 ПРРЕЕ визначено наступне: попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження; - датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом); - у разі усунення споживачем в установлений строк порушень, що завчасно (до дня відключення) підтверджується належним чином, постачання електричної енергії споживачу не припиняється.
Матеріали даної справи доказів направлення відповідачем позивачу повідомлення про припинення постачання електричної енергії не містять.
Припинення електроживлення електроустановок споживача здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом системи розподілу (пункт 7.10. розділу VII ПРРЕЕ).
Відповідно до пункту 11.5.1 Кодексу систем розподілу послуги з розподілу електричної енергії надаються Користувачу безперервно, крім випадків, передбачених договором про надання послуг з розподілу електричної енергії та цим Кодексом.
Підпунктом 3 пункту 11.5.2 Кодексу систем розподілу визначено випадки припинення розподілу електричної енергії за ініціативою ОСР, зокрема, закінчення строку дії/розірвання договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.
Відповідно до абзацу другого пункту 4.27 ПРРЕЕ дія договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії достроково припиняється у разі отримання оператором системи від нового або від попереднього користувача об`єкта споживача документального підтвердження факту зміни користувача цього об`єкта.
03.07.2025 представниками відповідача опломбовано лічильник та відключено електропостачання у нежитловому приміщенні №13 по вул. Панківській, буд. 8 у м. Києві, що підтверджується нарядом-завданням №3716 від 03.07.2025 та Актом №ТПЗ 2333716. У наряді-завданні №3716 від 03.07.2025 на відключення електропостачання за адресою: вул. Панківська, буд. 8 у м. Києві, споживачем значиться ФО Куценко Є.С., а не позивач. 
Водночас з 02.05.2025 між позивачем та відповідачем укладений договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за адресою: вул. Панківська, буд. 8 у м. Києві (нежитлове приміщення). 
Разом із заявкою від 03.04.2025 на переукладання договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за адресою: вул. Панківська, буд. 8 у м. Києві, позивачем подавалася заява від 04.04.2025 щодо не припинення електропостачання об`єкта. У вказаній заяві споживач своїм підписом засвідчив, що ознайомлений із пунктом 11.5.11 Кодексу систем розподілу.
Згідно з пунктом 11.5.11 Кодексу систем розподілу договір про надання послуг з розподілу електричної енергії з новим Користувачем укладається після припинення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії із Користувачем, який здійснив продаж/передачу прав власності/користування на електроустановку (об`єкт). За умови одночасного розірвання договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з попереднім Користувачем, виплати всіх видів платежів, передбачених відповідним договором, та звернення нового Користувача щодо укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії в межах одного розрахункового періоду припинення електропостачання об`єкта не здійснюється. Відновлення тимчасового припинення/обмеження розподілу електричної енергії здійснюється ОСР за зверненням Користувача протягом 5 робочих днів з дати оплати послуги з відновлення електроживлення.
Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 10.07.2024 у справі № 914/1574/23 зазначив, що оператор системи повинен отримати документальне підтвердження факту зміни власника (користувача) об`єкта саме від нового або попереднього власника (користувача). Оператор системи не має права самостійно здійснювати пошук інформації щодо відчуження об`єкта, щодо зміни користувача об`єкта, робити висновки та приймати рішення на підставі виявленої інформації. У разі отримання певної інформації та виникнення сумнівів оператор системи не позбавлений можливості звернутися до споживача та уточнити відповідну інформацію, однак не констатувати факт припинення договору в односторонньому порядку.
Згідно пункту 7.13 ПРРЕЕ відновлення електроживлення електроустановки, яка була відключена за заявою її власника, здійснюється за заявою власника цієї електроустановки протягом 5 робочих днів після оплати власником цієї електроустановки оператору системи послуги з підключення.
Тоді як відключення 03.07.2025 електроустановки здійснено не за заявою її власника - позивача, а на підставі наряду-завдання №3716 від 03.07.2025 споживача ФО Куценко Є.С., отже, вказаний пункт ПРРЕЕ до спірних правовідносин не підлягає застосуванню.
Згідно із частинами 1, 2 статті 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має також бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (пункт 24), від 21.09.2022 у справі № 908/976/19 (пункт 5.6).
Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суди повинні зважати й на його ефективність з погляду Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У § 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Сполученого Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, заява №22414/93, [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) зазначив, що стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.
Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 63), від 21.09.2022 у справі № 908/976/19 (пункт 5.6) від 04.07.2023 у справі №233/4365/18 (пункт 29)).
Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача (постанова Верховного Суду від 03.08.2023 у справі № 916/3610/21).
Враховуючи обставини даної справи, задоволення позову шляхом визнання незаконними дій відповідача по відключенню 03.07.2025 електропостачання у нежитловому приміщенні №13 по вул. Панківській, буд. 8 у м. Києві та зобов`язання останнього протягом тижня за власний рахунок відновити електропостачання до нежитлового приміщення №13 по вул. Панківській, буд. 8 у м. Києві є ефективним способом захисту. Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у справі №904/5861/23 здійснювався перегляд судових рішень, в яких застосовано аналогічний спосіб захисту, хоча й за різних фактичних обставин справи.
Відповідно до частини 1 статті 73, статей 76, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
За змістом статті 236 ГПК України (частини 1-5) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог. 
Доводи відповідача про те, що відключення проведено на підставі пункту 11.5.16 Кодексу систем розподілу, за яким у разі закінчення строку дії договору або розірвання договору про надання послуг з розподілу електричної енергії припинення розподілу електричної енергії здійснюється ОСР (без додаткового попередження) протягом 5 робочих днів з дати закінчення строку дії договору/розірвання договору, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки між позивачем та відповідачем з 02.05.2025 укладено договір про надання послуг з розподілу електричної енергії і позивач заявою від 04.04.2025 просив не припиняти електропостачання об`єкта, тоді як незаконне відключення відповідачем відбулось 03.07.2025 на підставі наряду-завдання №3716 від 03.07.2025 споживача ФО Куценко Є.С. Тобто за дійсних обставин справи відповідач безпідставно відключив об`єкт позивача від електропостачання, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання незаконними дій відповідача по відключенню 03.07.2025 електропостачання у нежитловому приміщенні №13 по вул. Панківській, буд. 8 у м. Києві та зобов`язання його протягом тижня за власний рахунок відновити електропостачання до нежитлового приміщення №13 по вул. Панківській, буд. 8 у м. Києві. 
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
У справі «Салов проти України» від 06.09.2005 Європейський Суд з прав людини наголосив на тому, що згідно ст. 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення від 27.09.2001 у справі «Hirvisaari v. Finland»). У рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення від 09.12.1994 у справі «Ruiz Torija v. Spain»).
У рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Судом апеляційної інстанції у даній постанові надано вичерпні відповіді на доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, із застосування норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні відносини. 
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі №910/10492/25 прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.
Судові витрати відповідно до положень статті 129 ГПК України покладаються на апелянта (відповідача). 
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі №910/10492/25 залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду Київської області від 13.11.2025 у справі №910/10492/25 залишити без змін.
3. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі». 
4. Матеріали справи №910/10492/25 повернути до Господарського суду міста Києва.
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 21.01.2026.  

Головуючий суддя С.В. Владимиренко 

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова